Номер провадження: 22-ц/813/4711/25
Справа № 946/6227/21
Головуючий у першій інстанції Адамов А.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, буз повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року, повний текст якого складено 17 лютого 2025 року та ухваленого під головуванням судді Адамова А.С., у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

26.07.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 795,13 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що між сторонами 27.12.2010 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти зі сплатою відсотків. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 20 000,00 грн.

Внаслідок невиконання умов договору у ОСОБА_1 станом на 13.06.2021 року виникла заборгованість у розмірі 39 795,13 грн., з яких 31 971,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 823,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Ізмаїльського районного суду Одеської області від 12.03.2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були задоволенні у повному обсязі (а.с.103).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.06.2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 12.03.2024 року було задоволено, заочне рішення скасовано, справу було призначено загальному позовному провадженні (а.с.141).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2025 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відмовлено (а.с.199-204).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.207-210).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 20.06.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Сегеди С.М. на лікарняному у період з 19.05.2025 року по 30.05.2025 року, та у відпустці у період з 02.06.2025 року по 04.06.2025 року, а також у зв`язку з перебуванням судді Комлевої О.С. на лікарняному у період з 09.06.2025 року по 13.06.2025 року, а також у зв`язку із великим навантаженням цивільних справ та занятістю вказаних суддів в інших судових засіданнях, датою ухвалення цього судового рішення є 20.06.2025 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.03.2025 року (а.с.211-213), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України. Колегія суддів також зазначає, що учасники справи належним чином повідомлені про відкриття апеляційного провадження та про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи (т.2, а.с.215-216).

Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялася відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем її проживання (а.с.65, 222).

Однак, поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.220-221), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщеннями.

Також апеляційний суд зазначає, що у зв`язку із відрахуванням судді Дришлюка А.І. зі штату Одеського апеляційного суду у зв`язку з припиненням повноважень судді, відповідно до наказу голови Одеського апеляційного суду № 66-щс від 11.04.2025 року, з урахуванням п. 3.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.03.2025 року (зі змінами), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року було визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Громік Р.Д., Драгомерецький М.М. (а.с.219).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено, що саме з вини відповідача були списані (перераховані на інший рахунок) спірні кошти (а.с.203-204).

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, 27.12.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти зі сплатою відсотків. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 20 000,00 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в редакції станом на момент проведення спірних операцій, (далі - Закон) платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

За змістом ст. 14 Закону користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з п. 5 розділу VI Положення № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яке діяло на момент проведення спірних операцій, (далі - Положення) користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або

платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або

визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 6 Положення).

Відповідно до п. 9 Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом п.1.1.5.13. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року, в редакції, що діяла в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в момент проведення спірних банківських операція (далі - Умови), клієнт банку несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку,

через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації (п.1.1.5.14. Умов).

У разі, якщо держатель картки дає згоду на проведення операцій з картками або

нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за

їх можливе шахрайське використання надалі. Банк не несе відповідальності за

операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНу (п.1.1.5.28 Умов).

Держатель картки несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються

авторизацією, до моменту звернення власника карти в банк та блокування карти, і

за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки

в СТОП-ЛИСТ Платіжною системою, в разі якщо його дії або бездіяльність призвели

до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації,

яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. 1.1.5.30. Банк не несе

відповідальності перед держателем картки за всі операції, у випадку передачі

мобільного телефону, сім-карти, Стікеру PayPass третім особам (п.1.1.5.29 Умов).

За змістом наведених положень саме користувач несе відповідальність за здійснені

платіжні операції, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати, незаконного

використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, у позичальника, внаслідок невиконання умов договору, станом на 13.06.2021 року, мається заборгованість у розмірі 39 795,13 грн., з яких 31 971,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 823,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.3-7).

Разом з тим, в заяві про перегляд заочного рішення суду від 12.03.2024 року, відповідач зазначала, що вона, перебуваючи на межами міста Ізмаїл, внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб, втратила доступ до мобільного телефону та відповідно до мобільного додатку «Приват24». В подальшому, невстановленими особами було збільшено кредитний ліміт за кредитною карткою відповідачки та з банківського рахунку відповідачки було знято готівку у розмірі 21 274,45 грн. та здійснено купівлю товарів за допомогою банківського сервісу «Оплата частинами» на суму 15 000,00 грн.

Саме з цих підстав ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів та 24.03.2019 року до ЄРДР було внесено відповідні відомості та розпочато досудове слідство на підставі ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.107-108, 113).

25.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» із заявою про повернення грошових коштів у розмірі 35 958,35 грн., які були списані з банківського рахунку позичальника поза її бажанням (а.с.157).

Під час перевірки обставин здійснення спірних операцій, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було встановлено що:

- 23.03.2019 року у період часу з 15:33:48 до 15:39:26 на карту зараховані грошові кошти в загальній сумі 15 459,57 грн. За рахунок оформлення кредитних договорів за

програмою «Миттєва розстрочка», через Приват24 в акаунті НОМЕР_2 клієнта

ОСОБА_1 ;

- 23.03.2019 року у період часу з 15:31:12 до 15:46:18 на карту з картрахунку

НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 35 958,35

грн. були виведені через зовнішній Інтернет Платіжний Сервіс, в терміналі - MONO011,

який не належить АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (власник терміналу: MONODIRECT, який належить МОНОБАНКу) - перекази на картрахунок клієнта іншого банку, (одержувача не

ідентифіковано).

Операції було проведено шляхом внесення реквізитів карти (номер карти, термін дії та код СVV-2 (унікальний код карти для проведення операцій в мережі Інтернет).

Надалі, проводячи службову перевірку, було проведено аналіз вибірки за період 22-

24.03.2019 року, яка була отримана з ПК FINNUM, в ході чого встановлено, що номер

фінансового телефону НОМЕР_2 клієнта ОСОБА_1 - не змінювався.

Перевіркою логів входу до додатку «Приват24» під акаунтом НОМЕР_2 клієнта

ОСОБА_1 , з метою встановлення з якого гаджета здійснювалися входи в

аккаунт клієнта під час проведення операцій по карті НОМЕР_1 за

23.03.2019 року, встановлено що архівні записи логів входу - відсутні.

23.03.2019 року зміни паролю входу до додатку «Приват24», під акаунтом+96 клієнта ОСОБА_1 виявлено не було. Перевірити архів push - повідомлень, повідомленьна E-mail та СМС-повідомлень клієнту ОСОБА_1 , за 23.03.2019 року не виявилося можливим у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних матеріалів (додаток).

Перевіркою в ПК Банку - Voice Record System (vrs.privatbank.ua/vrs9/Records)

звернень клієнта ОСОБА_1 , ID НОМЕР_3 до клієнтської підтримки за номером

3700 за період 23-30.03.2019 року також не виявлено.

Перевіркою в ПК Банку Система управління операційними ризиками (eantifraud.privatbank.ua/opereta/signal/list/incident-list-okom.htm) встановлено, що клієнт ОСОБА_1 , ID НОМЕР_3 2019-03-23 18:00 зверталася із заявкою про шахрайство по карті НОМЕР_1 за 23.03.2019, через додаток «Приват24» (а.с.150-152).

Враховуючи, що входи в обліковий запис ПС Приват24 НОМЕР_2 клієнта

ОСОБА_1 відбувалися без зміни паролю входу - оспорювані операції по карті

клієнта за 23.03.2019 року було проведено невстановленою особою внаслідок

компрометації паролю входу в ПС «Приват24», компрометації реквізитів картки, з вини

заявника.

Додатковою перевіркою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було встановлено, що згідно виписки по картрахунку НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 : - 12/06/2019 року, у період часу з 16:08:00 до 16:11:26 на карту клієнта зараховані грошові кошти в загальній сумі 29 500 грн., які були перераховані 23.03.2019р. з карти НОМЕР_1

клієнта ОСОБА_1 в терміналі - MONO011, який не належить ПриватБанку (Власник терміналу: MONODIRECT, який належить МОНОБАНКу) - перекази на картрахунок клієнта іншого банку. Опис транзакцій: СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ, MONODIRECT;ОПЛАТА УСЛУГ; ВОЗВРАТ ПО 874128; ОРИГ.КАРТА НОМЕР_1 ; АРН НОМЕР_6.

12.06.2019 року грошові кошти, які були несанкціоновано списані 23.03.2019 року з карти НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 у загальній сумі 35 958,35 грн., повернуто АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 12.06.2019 на карту НОМЕР_4 ОСОБА_1 в сумі 29 500 грн, за винятком комісій Банку в сумі 6 458,35 грн.

Отже, перевіркою позивача встановлено: усі операції проведені шляхом внесення реквізитів карти (номер карти, термін дії та код СVV-2 (унікальний код карти для проведення операцій в мережі Інтернет). Така інформація відома виключно ОСОБА_1 ; фінансовий номер телефону та пароль до «Приват 24» не змінювалися; кошти у сумі 29 500,00 грн. повернуті на карту для виплат відповідача.

Щодо зміни сім-карти з телефоном НОМЕР_2 на іншу сім карту з тим

самим телефонним номером апеляційний суд зазначає, що для заміни сім-карти особі треба

звернутися до магазину Київстар.

Зміна сім карти (із одночасним встановленням власника такої карти з номером) може бути реалізована лише двома шляхами:

надсилання СМС повідомлення на номер абонента із тимчасовим паролем (про що зазначено у посиланні https://kyivstar.ua/business/mobile/services/simchange);

або у разі зазначення клієнтом ПрАТ "Київстар" трьох телефонних номерів, на які телефонували за останній тиждень, що передує зверненню, а також залишок коштів на рахунку (відповідна інформація з`ясована представником Банку у телефонній розмові з оператором Київстар).

Всі зазначені дії вчиняються з метою ідентифікації власника телефонного номеру, в

іншому випадку будь-яка особа без жодних перешкод могла б отримати доступ до

будь-якого номеру телефону.

Отже, в обох випадках потрібен або фізично телефон із сім картою, на яку надходить

СМС повідомлення з паролем (відповідач зазначає, що телефон увесь час був з нею),

або особа, яка оформляє заміну сім-карти володіє інформацією, яка може бути відома

виключно власнику номеру телефона і відповідно може бути розголошена виключно

останнім (в тому числі внаслідок необережних дій чи недбалості).

При цьому стара сім карта оператором мобільного зв`язку блокується, тобто власник телефонного номеру втрачає доступ до зв`язку, що неможливо не помітити.

Наведене у сукупності свідчить, що саме дії відповідача (свідомі чи ні) призвели до можливості особи, відмінної від відповідача, здійснити заміну сім карти (надавши Київстар інформацію, яка відображається у телефоні та відома виключно відповідачу), що призвело до втрати відповідачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Тому вина Банку в даному випадку виключається.

Крім того, за наслідком проведення позивачем претензійної роботи на підставі заяви відповідача від 23.03.2019 року щодо оскарження банківських операцій, 12.06.2019 на карту відповідача № НОМЕР_4 було зараховано 29 500,00 грн. Кожна

з транзакцій містить коментар: СЛУЖЕБНАЯ ОПЕРАЦИЯ. MONODIRECT; ОПЛАТА

УСЛУГ; ВОЗВРАТ ПО «874128» (та інші номери); ОРИГ.КАРТА НОМЕР_1;

АРН «НОМЕР_6» (та інші номери). Зазначене підтверджується банківською випискою по рахунку відповідача (а.с.208).

Також надана Банком виписка містить посилання на рахунок, з якого було знято такі кошти, а суми повернутих коштів повністю відповідають сумам знятим з кредитного

рахунку без урахування комісії банку.

Отже кошти, перераховані внаслідок проведення спірних платіжних

операцій, були повернуті на картковий рахунок відповідача внаслідок проведення

банком претензійної роботи із Міжнародною платіжною системою.

Крім того, як вбачається із банківської виписки, позичальник, після перерахування спірних грошових коштів на її банківських рахунок, продовжувала користуватися кредитом (погашала частково заборгованість, робила грошові перекази з карти на карту) - (а.с.218).

За таких обставин, зважаючи, що судом першої інстанції не було враховано, що саме дії відповідача (навмисні чи ні), і це підтверджується матеріалами справи (службовою перевіркою банку), які дозволили сторонній особі (особам) заволодіти сім картою (фінансовим номер телефону позичальника), призвели до втрати інформації та дала змогу ініціювати банківські операції, а також зважаючи на те, що спірні грошові кошти були повернуті на рахунок позичальника, та яка продовжувала ними користуватися, рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову банку.

При цьому слід зазначити, що за змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вже зазначалось, між сторонами 27.12.2010 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти зі сплатою відсотків. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 20 000,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, внаслідок невиконання умов договору у ОСОБА_1 станом на 13.06.2021 року виникла заборгованість у розмірі 39 795,13 грн., з яких 31 971,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 7 823,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження своїх вимог, банком було надано наступні докази: Анкету - заяву 27.12.2010 року, яка зазначає, що позичальник погодилися з усіма умовами кредитного договору (а.с.10), розрахунок заборгованості (а.с.3-7), Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна Gold» (а.с.11), Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.12-35), банківську виписку по банківському рахунку, з якої вбачається, що позичальник регулярно користувалася кредитними коштами (а.с.45-53).

За таких обставин, враховуючи, що вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів приходить до висновку про необхідність їх задоволення у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2025 року - скасуванню, з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2 270 грн. та сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 2 724,00 грн., а всього 4 994,00 (2 270 + 2 724 = 4 994).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 лютого 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , заборгованість за кредитним договором б/н від 27.12.2010 року у розмірі 39 795,13 (тридцять дев`ять тисяч сімсот дев`яносто п`ять гривень 13 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 4 994,00 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький