Справа № 539/1739/25
Провадження № 2/539/882/2025
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою було укладено Договір позики, відповідно до умов яких відповідачка отримала у борг кошти.
В подальшому, між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач отримав за гроші право вимоги, у тому числі до відповідачки за Договором позики.
Унаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за Договором позики у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем відповідного договору факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідачки перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та відповідальності за невиконання його умов.
Відповідачка до суду відзив на позовну заяву не надіслала.
Заяви, клопотання учасників справи
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про здійснення розгляду цієї справи без його участі.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 15 квітня 2025 року Лубенський міськрайонний суд (далі суд) відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 13 травня 2025 року, витребував від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію про отримання відповідачкою сум кредитних коштів на підставі Договору позики.
Розгляд справи відкладався на 17 червня 2025 року у зв`язку із неявкою без поважних причин у судове засідання відповідача.
Ухвалою від 17 червня 2025 року суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
28 квітня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено Договір позики № 2823899 з фіксованою процентною ставкою (далі Договір позики), відповідно до умов якого відповідачка отримала у борг кошти (а.с.6-9).
Сума позики становить 6 000,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача (пункт 2.2 Договору позики). Строк позики 15 днів (пункт 2.2 Договору позики). Процентна ставка (фіксована) становить 0,675% в день (пункт 2.3 Договору позики). Дата повернення позики 13 травня 2024 року. Орієнтовна вартість позики 6 607,50 грн (пункт 2.3 Договору позики та додаток № 1 до Договору позики ( а.с.9).
Договір позики та додаток 1 до нього, що є невід`ємною його частиною, підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Первісний кредитор - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК №146, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 20 жовтня 2015 року (а.с.24).
Відповідно до інформації, отриманої від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду від 15 квітня 2025 року, 28 квітня 2025 року на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_2 було перераховано кредитні кошти у сумі 6 000,00 грн (а.с.56-57).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21 (далі - договір факторингу), відповідно до пункту 1.1 якого первісний кредитор відступив Позивачу право вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.10-13).
Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу перелік боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників.
Пунктом 1.2. договору факторингу визначено, що перехід права вимоги заборгованості до боржників здійснюється в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників.
13 червня 2022 року між первісним кредитором та позивачем укладено Додаткову угоду №7 до договору факторингу, відповідно до пункту 1 якого пункт 9.1 договору факторингу викладено у наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін а скріплення його печатками Сторін. Договір дійний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до його виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (а.с.14).
25 вересня 2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено Додаткову угоду №37, відповідно до якої первісний кредитор відступив позивачу право вимоги згідно з Реєстром боржників №31 від 25 вересня 2024 року (а.с.15). Цього ж дня між сторонами укладено Акт прийому передачі Реєстру боржників №31 (а.с.16), згідно з витягом з Реєстру боржників якого позивачу відступлено право вимоги до відповідачки за Договором позики (а.с.17). Відповідно до вказаного вище витягу загальна сума заборгованості відповідачки за Договором позики становить 16 864,80 грн, з яких: за основною сумою боргу 6 000,00 грн, за відсотками 607,50 грн, за пенею 10 257,30 (а.с.17).
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» - є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №183, виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 27 грудня 2007 року (а.с.24).
Згідно з Розрахунком первісного кредитора заборгованість відповідача за Договором позики станом на 25 вересня 2024 року з денною процентною ставкою за Договором позики 0,68 % - складає 16 864,80 грн. При цьому, за Договором позики відповідачка сплатила: 810,00 грн заборгованість за процентами; 04 червня 2024 року - 1742,70 грн заборгованість за пенею (а.с.18 -19).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеним нею Договором позики та відповідно до умов договору факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування) станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись з відповідачкою, яка не сплачувала заборгованість за Договором позики, керуючись положеннями договору факторингу з відповідними додатковими договорами до нього, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України визначено, що період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідачка не виконує умови укладеного між нею та первісним кредитором Договору позики в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу. Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за Договором позики, який укладено в електронному вигляді, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідачка не надала суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо виникнення у неї заборгованості за Договором позики не висловила.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, відповідно до умов Договору позики відповідачка отримала кредитні кошти та була зобов`язана їх повертати на умовах та у строк, передбачені Договором позики. При цьому, в матеріалах справи, є документи, які підтверджують часткове виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
При цьому, суд звертає увагу, що як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого, у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка уклала Договір позики шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
Юридична особа (первинний кредитор), яка укладала Договір позики з відповідачкою, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору та договорів позики, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір та договори позики між первісними кредиторами та відповідачем не були би укладені, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення Договору позики. Без відповідних дій з боку відповідачки укладення договорів було б неможливе.
Проаналізувавши зміст договору факторингу з відповідними додатковими угодами до нього, враховуючи, що обидві сторони цього договору є фінансовими установами, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки за Договором позики відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала у повному обсязі у строк взятих на себе зобов`язань за Договором позики, позивач має підстави вимагати від відповідачки їх виконання відповідно до умов договору факторингу.
При цьому, з огляду на зазначені вище норми пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, відповідачка звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позивача неустойки (пені) за таке прострочення відповідні платежі за прострочення підлягають списанню кредитодавцем (позивачем).
Як було зазначено вище, позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості за Договором позики у сумі у сумі 16 864,80 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 607,50 грн - заборгованість за відсотками; 10 257,30 грн заборгованість за пенею.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, згідно з Розрахунком первісного кредитора щодо заборгованості відповідачки за Договором позики станом на 25 вересня 2024 року, відповідачка сплатила: 810,00 грн заборгованість за процентами, 04 червня 2024 року - 1742,70 грн заборгованість за пенею.
Таким чином, враховуючи, що згідно з вимогами Цивільного кодексу України в умовах воєнного стану прострочена позичальником пеня списується кредитодавцем, вимоги в частині стягнення із відповідачки пені у сумі 10 257,30 грн не підлягають задоволенню, а сплачену нею суму заборгованості за пенею 1 742,70 грн слід врахувати в оплату нею заборгованості за основною сумою боргу (6 000,00 грн (сума основного боргу) 1 742,70 грн (сума, сплаченої пені, яка зараховується) = 4 257,30 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачка сплатила заборгованість за відсотками у сумі 810,00 грн. З огляду на те, що згідно з Договором позики відсотки за користування коштами складають 607,50 грн, а відповідачка їх переплатила (сплатила 810,00 грн замість 607,50 грн), залишок суми (810,00 грн 607,50 грн = 202,50 грн) слід врахувати також в оплату відповідачкою основного боргу за Договором позики: 4 257,30 грн 202,50 грн = 4 054,80 грн.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідачка не надавши суду своєї позиції, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, а саме: стягнути із відповідачки на користь позивача 4 054,80 грн заборгованості за Договором позики.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується Платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №102471 від 18 березня 2025 року (а.с.1).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог 727,93 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики, - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», адреса місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва