Справа №505/2174/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої в справі судді - Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гула О.Р.,

за участю сторін по справі:

представника позивачів - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги позивачів обґрунтовані тим, що 06 лютого 2023 року близько 17 години 45 хвилин в с. Латівка по вулиці Кооперативна біля будинку №2а автомобіль марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по об`їзній дорозі з м. Одеса в напрямку с. Усатове, скоїв наїзд переднім крилом даного автомобіля на пішохода ОСОБА_7 .. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на дату ДТП - 06 лютого 2023 року, була застрахованою у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом №211286846. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 07 лютого 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Постановою про закриття кримінального провадження від 31 травня 2023 року кримінальне провадження №0000167 було закрите у зв`язку із відсутністю у діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до Постанови Правління Національного банку від 30 травня 2022 року №108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» станом на дату ДТП - 06 лютого 2023 року, діяли такі ліміти страхового відшкодування, а саме: 320 000 гривень 00 копійок на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих. 09 березня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» представником заявників було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах батьків потерпілого - матері ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , і долучено всі необхідні для прийняття рішення документи, передбачені ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту складала 80400 гривень 00 копійок, що включала у себе: 40200 гривень 00 копійок моральної шкоди для батька ОСОБА_2 , 40200 гривень 00 копійок моральної шкоди для матері ОСОБА_3 .. 16 травня 2023 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» листом повідомило, що для прийняття рішення страховій компанії слід встановити коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування, зокрема повідомити, чи був загиблий ОСОБА_7 одруженим та чи мав дітей. 29 червня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяву про долучення документів, а саме копії постанови про закриття кримінального провадження №0000167 від 31 травня 2023 року. На виконання вимог, зазначених у листі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» від 16 травня 2023 року, 06 липня 2023 року та 21 липня 2021 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» представником заявників було надіслано заяву про уточнення виплати страхового відшкодування від батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 та долучення документів сина ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , а саме копії полісу №211286846, копії свідоцтва про народження сина загиблого ОСОБА_5 тощо. Таким чином, після уточнення виплати страхового відшкодування, заявлений загальний розмір страхового відшкодування у межах ліміту становив 320000 гривень 00 копійок, з яких: 26800 гривень 00 копійок моральної шкоди для батька ОСОБА_2 , 26800 гривень00 копійок моральної шкоди для матері ОСОБА_3 , 26800 гривень 00 копійок моральної шкоди для сина ОСОБА_5 , 239600 гривень 00 копійок витрат на утримання для сина ОСОБА_5 .. 18 серпня 2023 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» листом повідомило, що для прийняття рішення страховій компанії слід надати докази перебування малолітнього ОСОБА_5 на утриманні у свого загиблого батька ОСОБА_7 .. На виконання вимог, зазначених у листі ТДВ «СК «Альфа-Гарант» від 18 серпня 2023 року, 01 жовтня 2023 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» представником заявників було надіслано заяву про долучення документів, а саме копії довідки про отримання ОСОБА_4 соціальної допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_5 по втраті годувальника №31477. Представник заявників надіслав на офіційну електронну адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» прохання повідомити про результат розгляду страхової справи, на що отримав відповідь із переліком необхідних документів для прийняття рішення. На виконання вимог електронного листа ТДВ «СК «Альфа-Гарант» від 08 січня 2024 року, 04 березня 2024 року на адресу ТДВ «СК «Альфа-Гарант» представником заявників було надіслано заяву про долучення документів та письмові пояснення, які вказували на наявність законних підстав для виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .. Однак виплату страхового відшкодування у заявленому розмірі та у відповідності до вимог закону позивачі на даний час не отримали, що свідчить про порушення відповідачем прав та законних інтересів останніх, як потерпілих внаслідок кримінального правопорушення. Відповідач не повідомив щодо прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування та всупереч норм чинного законодавства виплату страхового відшкодування здійснено не було. З моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. У даному випадку ТДВ СК «Альфа-Гарант» не виконало наступні, встановлені законом зобов`язання: не прийняло не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування рішення про здійснення страхового відшкодування та не виплатило його у встановлений законом строк; не направило заявникам письмового повідомлення про прийняте рішення щодо страхового відшкодування; не повідомило заявникам про інші суттєві обставини щодо виплати/невиплати/відтермінування страхового відшкодування; не нарахувало та не виплатило пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за весь період прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, невиплата ТДВ «СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування потерпілим у визначений законом строк є протиправною та порушує право останніх на отримання страхового відшкодування за шкоду, завдану у дорожньо-транспортній пригоді, у якій загинув член їхньої сім`ї.

У зв`язку з наведеним позивачі звернулись до суду та просять задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.

В подальшому, 21 січня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судові засідання під час розгляду справи позивачі не з`явились, однак з`явилась їх представник - адвокат Скочиляс І.М., яка діє на підставі ордеру серії ВС №1320529 від 25 жовтня 2024 року, ордеру серії ВС №1320530 від 25 жовтня 2024 року, ордеру серії ВС №1320531 від 25 жовтня 2024 року, яка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача - Шпак М.В., яка діяла на підставі довіреності №01/1227-103 від 18 березня 2024 року, в судові засідання не з`являлась, однак подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила позовні вимоги задовольнити частково та за умови.

В подальшому представник позивачів подала до суду відповідь на відзив, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

14 листопада 2024 року представник позивачів подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та в обґрунтування збільшення позовних вимог до заяви додала відповідні розрахунки пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат за період з 20 жовтня 2023 року по 28 листопада 2024 року для кожного позивача.

20 листопада 2024 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на заяву представника позивачів про збільшення позовних вимог, в яких вона зазначила, що вимоги позивачів про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

09 червня 2025 року сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивачів до початку судового засідання подала клопотання, а якому просить судове засідання, призначене не 09 червня 2025 року на 14 годину 00 хвилин, проводити без її участі та без участі позивачів. При ухваленні судового рішення просить врахувати подану представником позивачів заяву про збільшення позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Також просила врахувати подану представником позивачів заяву щодо надання детального розрахунку витрат позивачів за надання правничої допомоги, який буде поданий протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, причину неявки не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, при розгляді справи встановлено:

Позивачами у справі є:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 28 листопада 1995 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області (а.с.22-24);

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 13 жовтня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.17-19);

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 22 квітня 2010 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області (а.с.40-41);

Відповідачем у справі є Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ЄДРПОУ - 32382598, яке знаходиться за адресою: Київська область, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26.

У відзиві на позовну заяву (а.с.171-181) представник відповідача, посилаючись на норми законодавства, зазначає, що вважає деякі позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант» необґрунтованими та недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню. 06 лютого 2023 року на автодорозі М-28 «Одеса-Южне» сталася ДТП, а саме водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останньому були завдані тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці ДТП. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 07 лютого 2023 року за ч.2 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння вище вказаної ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211286846. Порядок здійснення страхового відшкодування врегульований спеціальним законом, а саме, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до положень п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. На виконання вимог ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем було розпочато розслідування обставин настання події, яка має ознаки страхового випадку, в рамках якого здійснені всі необхідні дії, направлені на визначення розміру завданих збитків. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.23.1. ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Таким чином у разі завдання шкоди життю потерпілою особою в розумінні ст.ст.1, 6, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є загиблий ОСОБА_7 .. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди відповідач зазначає, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31 травня 2023 року: «06 лютого 2023 року на автодорозі М-28 «Одеса-Южне» водій ОСОБА_6 , керуючи вантажним автомобілем DAF XF, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину автодороги у невстановленому для переходу місці. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8, виявлений етиловий спирт у концентрації 2,48%, що за життя могло відповідати середньому алкогольному сп`янінню. З огляду на викладене, є підставі вважати, що ДТП сталася внаслідок необережних дій самого пішохода, який не переконавшись у відсутності небезпеки раптово вибіг на проїзну частину, перетинаючи проїзну частину у не встановленому для цього місці, що суперечить вимогам 4.7., 4.8., 4.14 а), б) Правил дорожнього руху. Внаслідок своїх же необережних дій пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. З врахуванням того, що водій автомобіля DAF не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, то в його діях немає складу кримінального правопорушення, передбачено ч.2 cт.286 КК України». Враховуючи той факт, що ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_7 , мала місце 06 лютого 2023 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня - 6700 (шість тисяч сімсот) гривень, а отже, загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, становить: 6700 х 12 = 80400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень. Але, враховуючи те, що в діях загиблого ОСОБА_7 наявна груба необережність, що виразилися у нехтуванні правилами дорожнього руху України, що стало умовою виникнення та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України розмір моральної шкоди, який завданий позивачам, розраховується шляхом поділу відповідної суми страхового відшкодування на кількість осіб, винних у заподіянні такої шкоди. Тобто, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить: 80400 : 2 = 40 200 (сорок тисяч двісті) гривень. Оскільки у відповідності до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, мають право дружина/чоловік, батьки та діти, відповідачу для розрахунку розміру відповідного страхового відшкодування необхідні документи, що містять вичерпну інформацію про родинні зв`язки та про коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування для вирахування частки страхового відшкодування, яке необхідно виплатити на користь кожного з позивачів. Разом із заявою про виплату страхового відшкодування від 09 березня 2023 року представником позивачів було надано, зокрема, копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_6 . Відповідно до інформації, яка міститься у вказаному свідоцтві про народження, ОСОБА_7 народився в місті Тирасполі (Молдова), відповідно свідоцтво про народження видане країною ОСОБА_8 . Відповідач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Процедура легалізації документів залежить від країни, з якої походить документ та наявності між нею та Україною відповідних міжнародних угод. Свідоцтво про народження, видане в Молдові, для того щоб мати юридичну силу в Україні, підлягає апостилюванню, оскільки Молдова є учасником Гаазької конвенції 1961 року, як і Україна. Також відповідно до Закону України «Про засади державної мовної політики», всі документи, які подаються до державних органів, мають бути українською мовою. Якщо документ виданий іноземною мовою, він має бути перекладений на українську мову офіційним перекладачем. Тобто, для легалізації свідоцтва про народження, виданого країною Молдовою, є обов`язковим для його визнання в Україні проставлення апостилю та переклад на українську мову. Оскільки позивачами було надано ТДВ СК «Альфа-Гарант» разом із заявою про виплату страхового відшкодування копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 без проставлення апостилю, а також без перекладу на українську мову, за таких обставин відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування моральної шкоди, оскільки в даному випадку обов`язковим є встановлення родинних зав`язків. Враховуючи те, що позивачами до суду разом із позовною заявою також долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 без проставлення апостилю, а також без перекладу на українську мову, даний документ не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст.77, 78 Цивільного процесуального кодексу України. В розумінні п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_7 , мають право його батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_3 , а також син - ОСОБА_5 , а отже, у випадку надання позивачами 1 та 2 належним чином легалізованого свідоцтва про народження з проставленим апостилем та з українським перекладом ТДВ СК «Альфа-Гарант» визнає частку розміру страхового відшкодування моральної шкоди, яка належать кожному, у розмірі 1/3 від загального розміру такого відшкодування, а саме - 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень (40200:3). Стосовно відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, представник відповідача зазначає, що позивачем 3 не надано жодного документу, яким підтверджено факт перебування на утриманні, а також документ, яким було б підтверджено отримані доходи загиблим. Враховуючи те, що позивачем 3 не надано документів про отримані доходи ОСОБА_7 , виникають сумніви стосовно утримання загиблим свого сина, оскільки якщо загиблий не мав жодного доходу, яким чином він міг утримувати сина. Враховуючи вище викладене, у випадку надання позивачем 3 документів, наявності яких вимагає чинне законодавство у разі пред`явлення вимог про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника, а саме пп. е) п.35.2. ст.35 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ТДВ СК «Альфа-Гарант» визнає вимогу про здійснення страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Представник відповідача зазначає, що обсяг відповідальності страховика обмежується встановленим лімітом. В даному випадку полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211286846 встановлений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, у розмірі 260000 (двісті шістдесят тисяч) гривень. Тобто, це максимальна сума, яку страхова компанія може виплатити за даним страховим випадком. Стосовно вимог про стягнення штрафних санкцій представник відповідача зазначає, що позивачем 1 та позивачем 2 не було надано разом із заявою про виплату страхового відшкодування належним чином легалізованого свідоцтва про народження з проставленим апостилем та з українським перекладом, але вказаними особами було заявлено вимогу про виплату страхового відшкодування моральної шкоди, яке відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплачується рівними частинами чоловіку (дружині), батькам та дітям, тобто, саме для даного виду страхового відшкодування необхідним є встановлення факту родинних зв`язків. Позивачем 3 також разом із заявою про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування від 21 липня 2023 року не було надано жодного документу, наявності якого вимагає пп. е) п.35.2. ст.35 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі пред`явлення вимог про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Крім того ТДВ СК «Альфа-Гарант» своїми листами повідомляло позивачів про необхідність надання вказаних вище документів для отримання страхового відшкодування. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивачами не було надано належним чином завірені копії документів, наявності яких вимагає чинне законодавство, за таких обставин відповідач був позбавлений можливості здійснити виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком саме через бездіяльність позивачів, а отже, вимоги позивачів про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Стосовно стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу представник відповідача зазначає, що позивачам, які намагаються стягнути витрати на професійну правничу допомогу, недостатньо надати лише договір про надання правової допомоги, натомість потрібно надати докази, що реально підтверджують заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, а саме платіжне доручення про перерахування на рахунок адвоката саме тієї суми, яку заявляють позивачі. Оскільки позивачами не надано жодного платіжного документу, що підтверджує оплату таких послуг, у зв`язку з цим є підстави для відмови у стягненні цих витрат, а тому представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сума витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 36000 (тридцять шість тисяч) гривень є не співмірною та є достатньо завищеною, оскільки вказана цивільна справа не є складною, підготовка до її розгляду не потребує дослідження великих обсягів чинного законодавства та аналізу великої кількості доказів, а загалом значних витрат часу та зусиль, оскільки спірні правовідносини повністю врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи те, що заявлені позивачами витрати на правничу допомогу явно завищені, враховуючи обставини справи, а також те, що суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення цих витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги), вимоги позивачів стосовно відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу є не співмірними, не підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. У зв`язку з наведеним представник відповідача просить суд:

1. У разі надання легалізованого свідоцтва про народження ОСОБА_7 з проставленим апостилем та з українським перекладом задовольнити вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень;

2. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_2 до Відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити повністю;

3. У разі надання легалізованого свідоцтва про народження ОСОБА_7 з проставленим апостилем та з українським перекладом задовольнити вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень;

4. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити повністю.

5. Задовольнити вимоги позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень;

6. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити повністю;

7. У разі надання документів, що підтверджують перебування сина на утриманні потерпілого та довідки про доходи померлого годувальника задовольнити вимоги позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа- Гарант» про виплату страхового відшкодування витрат на утримання шляхом здійснення щомісячних платежів.

8. Судові витрати у даній справі покласти на позивачів.

У відповіді на відзив (а.с.117-125) представник позивачів, посилаючись на норми чинного законодавства України, зазначає, що аргументи, зазначені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. При цьому доводи, викладені у відзиві, спрямовані лише на те, щоб уникнути законної виплати страхового відшкодування у повному обсязі у передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і жодним чином не спростовують доводів позивача. Представник відповідача зазначає у відзиві, що у діях загиблого ОСОБА_7 встановлена груба необережність у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому слід застосувати поділ відповідальності між водієм та пішоходом, проте таке твердження відповідача суперечить вимогам Закону, а також загальним нормам ЦК України, які чітко передбачають, що поділ цивільно-правової відповідальності здійснюється виключно при взаємодії обох (чи більше) джерел підвищеної небезпеки. Загальною юридичною підставою всіх видів юридичної відповідальності вважається порушення норми права. Фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є правопорушення, як юридичний факт. Не оспорюючи факт того, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 , як володільця транспортного засобу, на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно полісу, відповідач нівелює факт необхідності виплати страхового відшкодування та уникає обов`язків, покладених на страховика щодо гарантування потерпілим належного та швидкого відшкодування завданих у результаті експлуатації транспортного засобу збитків, у даному випадку, у разі смерті пішохода ОСОБА_7 .. У даній ситуації смерть потерпілого пішохода настала в результаті наїзду на нього автомобіля, який у даній дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути скоєння наїзду на пішохода, що не переконавшись в безпечності маневру, змінив напрямок руху. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. За загальним правилом для настання цивільної відповідальності необхідним є одночасна сукупність наступних елементів: наявність майнової шкоди (у грошовому виразі - майнових збитків); протиправність поведінки, яка полягає в дії чи бездіяльності; вина; та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та протиправною поведінкою. У своєму відзиві відповідач зазначає, що порушення правил дорожнього руху з боку загиблого ОСОБА_7 є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі. При цьому нормами ЦК України чітко визначено підстави, за яких цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу не настає, а саме, згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Постановою про закриття кримінального провадження за фактом ДТП встановлено відсутність у діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тоді як цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, передбачена ст.1187 ЦК України. Відповідачем не враховано, що водій забезпеченого страховим полісом автомобіля на момент ДТП керував вказаним транспортним засобом, отже повинен відповідати за завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки, а посилання в постанові про закриття кримінального провадження на те, що ДТП трапилась у зв`язку з тим, що потерпілий перебував на смузі руху автомобіля, чим порушив ПДР, не є безумовною підставою для висновку про грубу необережність загиблого чи умисне нехтування правилами ПДР під час ДТП. Окрім цього, постановою про закриття кримінального провадження не визначено обставини, за яких потерпілий вийшов на зустрічну смугу руху автомобіля, зокрема, не виключено факт погіршеного стану здоров`я. Відповідач також акцентує увагу на тому, що перебування загиблого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті є грубою необережністю з його боку. Стверджуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась за наявності грубої необережності потерпілого, відповідач не зазначає конкретного посилання на таке твердження, або доказів встановлення органами досудового розслідування даної обставини, як підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, що саме по собі вказує на базування доводів представника відповідача виключно на припущеннях. Підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідувалося за ст.286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Щодо твердження про саме «грубу необережність», то обов`язок доведення такої в діях потерпілого покладено на відповідача. Проте, відповідач на підставі власного переконання без долучення належних та достатніх доказів на підтвердження цього факту, встановив наявність грубої необережності у діях загиблого, при цьому, жодного конкретного твердження з посиланням на текст постанови про закриття кримінального провадження, суду не надав, відтак, представник позивачів вважає недоведеним прояв грубої необережності в діях загиблого під час дорожньо-транспортної пригоди. Довільне трактування позиції органів досудового розслідування, що викладені у постанові про закриття кримінального провадження, призводить до порушення прав та законних інтересів потерпілих, що в силу норм ЦК України та Закону є неприпустимим, адже жодного зазначення у постанові про закриття кримінального провадження на те, що саме груба необережність дій пішохода привела до ДТП та її наслідків у виді смерті останнього немає. Обставини, які вказують на те, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відсутні, отож, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки покладається на водія транспортного засобу, за участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а у даному випадку - на страховика забезпеченого транспортного засобу в повному обсязі. Відповідачем не враховано, що водій забезпеченого страховим полісом автомобіля на момент ДТП керував вказаним транспортним засобом, отже повинен відповідати за завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки, а посилання в постанові про закриття кримінального провадження на те, що ДТП трапилась у зв`язку з тим, що потерпілий перебував на смузі руху автомобіля, чим порушив ПДР, не є безумовною підставою для висновку про грубу необережність загиблого чи умисне нехтування правилами ПДР під час ДТП. Згідно вимог ч.3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, дана ДТП, внаслідок якої загинув ОСОБА_7 є страховим випадком, а тому в страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за завдану забезпеченим транспортним засобом шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого. При цьому органами досудового розслідування не було кваліфіковано дії пішохода за жодної з вищевказаних ознак (умислу, непереборної сили чи грубої необережності). Щодо свідоцтва про народження ОСОБА_9 , представник позивачів зазначає, що згідно з ч.8 ст.95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.15 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (дата підписання: 13.12.1993; дата ратифікації: 10.11.1994; дата набуття чинності: 24.02.1995) документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони. З цього випливає, що свідоцтво про народження ОСОБА_7 , видане у місті Тирасполі (Молдова), має силу документа на території Україні без потреби будь-якого іншого засвідчення. Щодо законності вимоги про відшкодування шкоди на утримання представник позивачів зазначає, що відповідач вказує, що наявність родинних стосунків «батько-син» автоматично не підтверджує факт перебування неповнолітнього ОСОБА_5 на утриманні в батька ОСОБА_7 .. Однак, як встановлено матеріалами справи, на виконання положень пункту «е» ст.35.2 Закону страховій компанії було надано всі необхідні документи, які підтверджують факт перебування на утриманні. Зокрема, до матеріалів страхової справи було долучено копію довідки про отримання ОСОБА_4 соціальної допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_5 по втраті годувальника №31477. Таким чином обов`язок батька щодо утримання свого сина ОСОБА_5 є встановленим та не підлягає спростуванню. Відповідно до ст.27.2 Закону страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто, у випадку, коли потерпілий не мав офіційного доходу, розмір страхового відшкодування утриманцю розраховується з мінімальної заробітної плати, яка станом на дату ДТП дорівнювала 6700 гривень 00 копійок. Таким чином, нормою ст.27.2 Закону встановлено мінімальний розмір страхового відшкодування на утримання в розмірі 36 мінімальних заробітних плат, який страховик може сплатити. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Загиблий за попередній до ДТП календарний рік не працював і не був фізичною-особою підприємцем, отже, виплата утриманцю - сину становить 6700* 36 = 241000 гривень 00 копійок. Безпідставним є посилання відповідача на те, що одноразова виплата страхового відшкодування є його правом, а не обов`язком, що не позбавляє його згідно зі статтею 1202 ЦК України здійснювати відшкодування шкоди щомісячними платежами, оскільки, як вже зазначалося, положення ЦК України по відношенню до закону є загальними і регулюють по іншому порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, ніж закон, положеннями якого виплата відшкодування щомісячними платежами не передбачена. Враховуючи те, що закон не передбачає можливості виплати страхового відшкодування частинами, як не передбачає можливості розтермінування або відтермінування виплати відшкодування, з урахуванням п.27.5 ст.27 та п.36.2 ст.36 цього Закону страховик повинен виплатити страхове відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого лише у вигляді одноразової виплати. Розрахунок виконаний відповідачем, не враховує інфляційних витрат, що суттєво занижує фактичний розмір відшкодування. Зважаючи на економічну ситуацію, а також тривалий час, впродовж якого страхове відшкодування повинне виплачуватись, позивач не отримає реального відшкодування шкоди, завданої смертю члена своєї сім`ї. Внаслідок стійкої тенденції до підвищення середнього рівня цін, розмір страхових виплат буде мізерним в порівнянні із загальним рівнем цін і не зможе забезпечити утримання позивача. Окрім цього, відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко передбачено розмір страхової виплати, що прирівнюється до 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, однак мінімальна заробітна плата обчислюється відповідно до встановленого законодавством прожиткового мінімуму та цей показник є сталим лише протягом одного року. Щодо стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат представник позивачів зазначає, що відповідач вважає, що у даній справі були відсутні передумови для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, отож відсутні й підстави для задоволення вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Статтею 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик при настанні страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За відсутності цього строку у договорі страхування слід керуватися відповідними правилами страхування, в яких визначається строк прийняття рішення страховиком про здійснення або про відмову у здійсненні страхових виплат. Статтею 992 Цивільного кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно п.36.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Позивачі, хоча і не є сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачем, але наділяються правами за цим договором: на їхню або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на те, що з моменту отримання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяви про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування (21 липня 2023 року) минуло більш, ніж 90 днів (20 жовтня 2023 року), є підстави вважати дії страховика незаконними та вимагати стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивачів зазначила, що розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу в загальній сумі 36 000 грн (по 12000 грн на кожного з позивачів) є співмірним ціні позову, категорії та складності справи та її значенню для сторін. При цьому, три договори про надання правничої допомоги були укладені в один день 26 березня 2024 року, отже визначена договорами сума гонорару адвоката враховувала, що відповідні послуги будуть надаватись одночасно для кожного з позивачів. Більше того, представником позивачів до даної відповіді на відзив долучено заяву у порядку п.8 ст.141 ЦПК України. Враховуючи норми п.8 ст.141 ЦПК України цією заявою повідомлялося, що позивачі та представник позивачів, адвокат Скочиляс І.М. з метою захисту законних інтересів останніх, залишають за собою право надати суду детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду або до завершення розгляду справи по суті. У зв`язку з цим представник позивачів просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Також представник позивачів до суду двічі подавала заяви про збільшення позовних вимог, зокрема заяву від 08 січня 2025 року, в якій зазначає, що зважаючи на те, що з моменту отримання ТДВ «СК «Альфа-Гарант» заяви про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування (21 липня 2023 року) минуло більш, ніж 90 днів (20 жовтня 2023 року), є підстави вважати дії страховика незаконними та вимагати стягнення штрафних санкцій за користування чужими коштами. Враховуючи те, що з моменту подання позовної заяви до Ананьївського районного суду Одеської області збільшилась кількість днів прострочення виплати такого, представник позивачів вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог в частині пені, 3-відсотків річних та інфляційних втрат, та зазначає, що згідно з розрахунками, до загальної суми у розмірі 320000 гривень 00 копійок нараховуються (попередній розрахунок наведено у додатках): пеня, три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення. Згідно з розрахунками, до загальної суми у розмірі 320000 гривень 00 копійок нараховуються (попередній розрахунок наведено у додатках): пеня, три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст.625 ЦК України. Для позивача ОСОБА_2 - сума нарахування заборгованості за період з 20 жовтня 2023 року по 21 січня 2025 року на суму 26800 гривень 00 копійок становить: 13638 гривень 07 копійок, з яких: пеня - 9474 гривні 47 копійок, відсотки річні - 1011 гривня 06 копійок, інфляційні втрати - 3152 гривні 54 копійки; для позивача ОСОБА_5 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 - сума нарахування заборгованості за період з 20 жовтня 2023 року по 21 січня 2025 року на суму 266400 гривень 00 копійок становить: 135566 гривень 42 копійки, з яких: пеня - 94179 гривень 05 копійок, відсотки річні - 10050 гривень 21 копійка, інфляційні втрати - 31337 гривень 16 копійок; для позивача ОСОБА_3 - сума нарахування заборгованості за період з 20 жовтня 2023 року по 21 січня 2025 року на суму 26800 гривень 00 копійок становить: 13638 гривень 07 копійок, з яких: пеня - 9474 гривні 47 копійок, відсотки річні - 1011 гривня 06 копійок, інфляційні втрати - 3152 гривні 54 копійки. У зв`язку з цим представник позивачів просить:

1. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9474 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 47 копійок, три відсотки річних у розмірі 1011 (тисячу одинадцять) гривень 06 копійок, інфляційні втрати у розмірі 3152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 28 копійок, а всього разом - 13638 (тринадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 07 копійок.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) понесені судові витрати у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 9474 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 47 копійок, три відсотки річних у розмірі 1011 (тисячу одинадцять) гривень 06 копійок, інфляційні втрати у розмірі 3152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 28 копійок, а всього разом - 13638 (тринадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 07 копійок.

6. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_8 ) понесені судові витрати у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

7. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ), що діє як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування витрат на утримання у розмірі 239600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а всього разом - 266400 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

8. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ), що діє як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 94179 (дев`яносто чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 05 копійок, три відсотки річних у розмірі 10050 (десять тисяч п`ятдесят) гривень 21 копійка, інфляційні втрати у розмірі 31337 (тридцять одна тисяча триста тридцять сім) гривень 16 копійок, а всього разом - 135566 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 42 копійки.

9. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» () на користь ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ), що діє як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , понесені судові витрати у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Представником відповідача 20 листопада 2024 року до суду були подані заперечення на заяву про збільшення позовних вимог від 14 січня 2024 року, в яких вона, з відповідними посиланнями та обґрунтуваннями просить суд:

1. У разі надання легалізованого свідоцтва про народження ОСОБА_7 з проставленим апостилем та з українським перекладом задовольнити вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень;

2. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_2 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити повністю.

3. У разі надання легалізованого свідоцтва про народження ОСОБА_7 з проставленим апостилем та з українським перекладом задовольнити вимоги позивача ОСОБА_3 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень.

4. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_3 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних втрат відмовити повністю.

5. Задовольнити вимоги позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 13400 (тринадцять тисяч чотириста) гривень.

5. В задоволенні вимог позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних, інфляційних витрат відмовити повністю.

6. У разі надання документів, що підтверджують перебування сина на утриманні потерпілого та довідки про доходи померлого годувальника задовольнити вимоги позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 до відповідача ТДВ СК «Альфа-гарант» про виплату страхового відшкодування витрат на утримання шляхом здійснення щомісячних платежів.

7. Судові витрати у даній справі покласти на позивачів.

Також судом були дослідженні матеріли справи, а саме, додані до позовної заяви документи та докази, надані сторонами під час розгляду справи.

До позовної заяви додано розрахунки, які містять звіти по здійсненим розрахункам щодо пені, інфляційних нарахувань, 3% річних (а.с.8-10, 135-137, 198-199).

Відповідно до копії заяви представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 09 березня 2023 року, представник заявників, діючий на підставі довіреності (а.с.21, 26), звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування для матері потерпілого - ОСОБА_3 : моральної шкоди в розмірі 40200 гривень 00 копійок, для батька потерпілого - ОСОБА_2 : моральної шкоди в розмірі 40200 гривень 00 копійок (а.с.11-12).

Відповідно до результату перевірки чинності полісу внутрішнього страхування транспортний засіб марки DAF XF 95480, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_10 , станом на 08 лютого 2023 року застрахований у страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» та страховик є діючим членом МТСБУ (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 , виданого 08 лютого 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у м. Тирасполь Республіки Молдова, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Латівка Одеського району Одеської області (а.с.14).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 14 жовтня 1992 року у м. Тирасполь, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно до листа Долинської сільської ради Подільського району Одеської області №179 від 15 лютого 2023 року до складу сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 входять: дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).

З листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» №12/2136 від 16 травня 2023 року, наданого на запит представника заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 травня 2023 року, вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлено перелік документів, які заявникам необхідно надати страховику для отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 та детальні роз`яснення щодо кожного з запитуваних документів. У вказаному листі міститься перелік документів, які необхідно надати страховику та відповідні роз`яснення (а.с.27-28).

29 червня 2023 року представник заявників подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про долучення додаткових документів, а саме копії постанови від 31 травня 2023 року про закриття кримінального провадження (а.с.29).

Відповідно до копії постанови від 31 травня 2023 року про закриття кримінального провадження, винесеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області, кримінальне провадження №0000167, відомості про яке внесені до ЄРДР 06 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відносно ОСОБА_6 , закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.30-32).

06 липня 2023 року представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування, відповідно до якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надано копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , а також зазначено прохання про здійснення виплати страхового відшкодування для матері потерпілого - ОСОБА_3 : моральної шкоди в розмірі 26800 гривень 00 копійок, для батька потерпілого - ОСОБА_2 : моральної шкоди в розмірі 26800 гривень 00 копійок (а.с.33-34).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 28 вересня 2016 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.35).

21 липня 2023 року представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про долучення додаткових документів і уточнення виплати страхового відшкодування, відповідно до якої ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надано: копію полісу №211286846 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому страховою компанією зазначено ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхувальником зазначений ОСОБА_11 , строк дії договору з 29 вересня 2022 року по 28 вересня 2023 року, забезпечений транспортний засіб марки «DAF», моделі «XF 95.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 320000 гривень 00 копійок, за шкоду, заподіяну майну - 160000 гривень 00 копійок, копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію паспорта і картки платника податків ОСОБА_4 , довіреність про представництво інтересів ОСОБА_4 від 18 липня 2023 року, а також зазначено прохання про здійснення виплати страхового відшкодування для матері потерпілого - ОСОБА_3 : моральної шкоди в розмірі 26800 гривень 00 копійок, для батька потерпілого - ОСОБА_2 : моральної шкоди в розмірі 26800 гривень 00 копійок, для сина потерпілого - ОСОБА_5 : моральної шкоди в розмірі 26800 гривень 00 копійок, відшкодування на утримання в розмірі 241200 гривень 00 копійок, та до заяви додані вище вказані документи відповідно до переліку (а.с.36-44).

Листом №12/3711 від 18 серпня 2023 року, наданим ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відповідь на заяву представника заявника ОСОБА_4 , яка є законним представником малолітнього ОСОБА_5 , повідомлено перелік документів, які заявник повинна надати страховику для отримання відшкодування у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 та детальні роз`яснення щодо кожного з запитуваних документів (а.с.45-46).

01 жовтня 2023 року представник заявників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_5 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано заяву про долучення додаткових документів, а саме, довідки про отримання ОСОБА_4 соціальної допомоги на неповнолітню дитину по втраті годувальника №31477 від 18 жовтня 2023 року (а.с.47-48), відповідно до якої ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Біляївському відділі УСЗН Одеської області та за період з лютого 2023 року по вересень 2023 року отримала державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника в загальному розмірі 16350 гривень 00 копійок (а.с.49).

З витягу з поштового сервісу «Gmail» вбачається, що представник заявників 05 січня 2024 року звертався до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з листом про надання інформації щодо руху страхової справи своїх довірителів та 08 січня 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надано відповідь про те, що по справі ОСОБА_12 не надано документів, передбачених ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого; документи, що підтверджують доходи потерпілого за попередній (до настання ДТП) календарний рік. Також зазначено, що свідоцтво про народження загиблого видано Республікою Молдова, але не надано ані офіційного перекладу цього документа, справжність якого підтверджена належним чином, ані інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а також не надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, який би містив інформацію про дітей загиблого та інформацію про перебування його на момент смерті у шлюбі (а.с.30).

04 березня 2024 року представником заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_5 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано письмові пояснення, з викладом обґрунтувань щодо обов`язку ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснити відповідні виплати в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на утримання, оскільки всі документи, передбачені законодавством, страховій компанії надані (а.с.51-54).

Крім того 04 березня 2024 року представником заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_5 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано заяву про долучення додаткових документів, а саме, відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13 лютого 2024 року №161/33.20-108 (а.с.55-56), та до вказаної заяви додано копію вказаної відповіді (а.с.57), відповідно до якої згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також відсутній актовий запис про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також у вказаній відповіді зазначено, що згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про народження №719 від 28 вересня 2016 року, складений Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мати дитини - ОСОБА_4 , батько дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.57).

Також 27 грудня 2024 року представником заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , яка є законним представником ОСОБА_5 , до ТДВ СК «Альфа-Гарант» подано заяву про долучення додаткових документів, а саме, копії свідоцтва про народження ОСОБА_7 (а.с.167), та до заяви додано копію зазначеного свідоцтва про народження з його офіційним перекладом з російської мови на українську мову, засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу (а.с.168-169).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до частини 1 статті 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.992 СК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Відповідно до ч.3 ст.1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який був чинний та діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди - 06 лютого 2023 року, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Водночас відповідно до п.27.3 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Пунктом 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено вичерпний перелік документів, які мають бути додані до заяви про страхове відшкодування.

Згідно з п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області від 31 травня 2023 року закрито кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 лютого 2023 року близько 17 години 40 хвилин по автодорозі М-28 «Одеса-Южне», коли водій ОСОБА_6 , керуючи вантажним автомобілем марки DAF XF 95.480, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, державний номерний знак НОМЕР_2 , біля перехрестя з вулицею Кооперативна (с. Латівка), скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину автодороги, рухаючись зліва направо по ходу руху вантажного автомобіля у невстановленому для переходу місці. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Кримінальне провадження було закрито у зв`язку з встановленням відсутності у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому враховуючи те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а тому ДТП, яка сталася 06 лютого 2023 року за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинув син позивачів та батько малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , є страховим випадком, а тому у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, завдану забезпеченим транспортним засобом, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а її розмір було визначено відповідно до положень пунктів 27.2, 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі справа № 184/1461/20-ц, та така позиція узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладеними у постановах: від 14 січня 2019 року, справа №751/8121/17; від 30 жовтня 2019 року, справа №323/2127/16-ц, тощо.

Що стосується тверджень відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що зазначена вище ДТП сталася фактично з вини потерпілого, який зі свого боку допустив порушення правил дорожнього руху щодо пішоходів, суд зазначає, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц; від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц, а також у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2022 року у справі справа № 184/1461/20-ц.

Матеріали справи не містять доказів того, що потерпілий діяв умисно, з метою настання наслідків у вигляді небезпеки його здоров`ю чи життю, зокрема, з доданої до позовної заяви копії постанови про закриття провадження від 31 травня 2023 року вбачається, що ДТП сталася внаслідок необережних дій пішохода - потерпілого ОСОБА_13 , тобто, на досудовому розслідуванні не встановлено саме умислу потерпілого та його усвідомленого бажання вчинити дії, які матимуть наслідком заподіяння йому шкоди.

Тому в даному випадку доводи відповідача не знайшли свого підтвердження.

Що стосується доводів відповідача у відзиві на позовну заяву щодо того, що позивачами не надано відповідачу належним чином легалізованого свідоцтва про народження потерпілого ОСОБА_7 , оскільки воно видане відповідним органом Республіки Молдова, а тому відповідачем не було здійснено відповідних дій щодо виплати страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження потерпілого ОСОБА_7 серії НОМЕР_6 , видане 14 жовтня 1992 року м. Тирасполь. Зазначене свідоцтво про народження містить підпис уповноваженої особи та круглу гербову печатку, зазначено також про відповідний запис про народження в книзі реєстрації актів про народження 01 листопада 1989 року №2642.

Відповідно до договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року, а саме, ст. 15 цього договору - документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Відповідно до ст.17 Договору договірні Сторони пересилають за клопотанням одна одній копії правомірних рішень, що стосуються громадянського стану громадян іншої Договірної Сторони.

Кабінет Міністрів опублікував постанову, прийняту 4 лютого 2023 року, №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав».

Відповідно до неї «під час воєнного стану та протягом 6 місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення».

Тобто, якщо документ, виготовлений або засвідчений на території іноземних держав, станом на 24 лютого 2022 р. приймався на території України без проставлення апостиля, то протягом воєнного стану він також має прийматися без апостиля/легалізації.

Таким чином надане позивачами відповідачу свідоцтво про народження потерпілого ОСОБА_7 відповідно до положень договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13 грудня 1993 року має силу документа на території України без потреби будь-якого іншого засвідчення. Також положення Договору не містять вимог щодо обов`язкового перекладу документів, виданих договірними сторонами.

Також суд не погоджується з твердженням відповідача про відсутність документів, які підтверджують перебування малолітнього ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_7 , що стало підставою для відмови у здійсненні виплати по втраті годувальника, а також у зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_7 попередній рік перед настанням ДТП не був офіційно працевлаштований

Так, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження, відповідно до якого батиками ОСОБА_5 вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Також в матеріалах справи міститься копія довідки Біляївського відділу УСЗН Одеської РДА відповідно до якої ОСОБА_4 знаходиться на обліку вказаного відділу та отримує соціальну допомогу дитині померлого годувальника, що в свою чергу підтверджує статус позивача ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , як особи, яка отримую соціальну допомогу дитині померлого годувальника, та підтверджує факт перебування малолітнього ОСОБА_5 на утриманні батька ОСОБА_12 .

Крім того, положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналізом вказаних норм встановлено, що факт перебування дитини ну утриманні батька/батьків не потребує окремого підтвердження, окрім як документами, які містять інформацію про те, що особа/особи вказані батьком-батьками дитини, що в повній мірі підтверджує факт перебування дитини на утриманні батьків, а тому твердження відповідача в цій частині не відповідають нормам чинного законодавства та не могли бути та не є підставою для відмови позивачу у здійсненні виплати на утримання у зв`язку з втратою годувальника.

Також суд не погоджується з твердженнями відповідача щодо того, що потерпілий ОСОБА_7 попередній рік перед настанням ДТП не був офіційно працевлаштований, оскільки в даному випадку порядок відшкодування врегульовано нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також ч.2 ст.1195 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів пені, 3% річних та інфляційних витрат, суд виходить з наступного.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем порушено вимоги щодо здійснення страхового відшкодування позивачам та здійснення відповідних виплат відповідно до норм чинного законодавства в частині строків їх сплати, що призвело до виникнення таких складових, як пеня, 3% річних та інфляційні витрати.

Суд враховує, що стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідною вимогою позову, а тому безумовно підлягає задоволенню при ухваленні рішення про стягнення страхового відшкодування як основної позовної вимоги.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик, який є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного суду №447/2222/20 від 21 квітня 2022 року, за статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.3 ст.510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі №6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 зазначила, що приписи ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилась з висновками Верховного суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс/16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема із факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Відтак, за фактом ДТП, внаслідок якої помер ОСОБА_7 , 31 травня 2023 року було винесено рішення у кримінальному провадженні та була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Позивачі звернулись з заявою про виплату страхового відшкодування 09 березня 2023 року. Також 21 липня 2023 року звернулися до відповідача про уточнення виплати страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, однак в порушення п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не повідомив щодо прийнятого рішення щодо виплати страхового відшкодування, зазначену виплату у встановлені законодавством строки не здійснив, а тому в зв`язку з простроченням грошового зобов`язання відповідачем позовні вимоги про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вище зазначене, суд пришов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не доведено необґрунтованості позовних вимог, не надано суду доказів їх спростування.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись положеннями ст.141 ЦПК України, а також враховуючи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справі звільненні від сплати судового збору за подання вказаного позову до суду, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3028 гривень 00 копійок та 4024 гривень 42 копійок за позовні вимоги майнового характеру.

Що стосується витрат позивачів на правничу допомогу, про які зазначено в позовній заяві, суд враховує заяву представника позивачів від 25 жовтня 2024 року, в якій вона зазначила, що додатково щодо стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу вона звернеться відповідно до ЦПК протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 84, 89, 137, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 28 листопада 1995 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 28 листопада 1995 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, пеню у розмірі 9474 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 47 копійок, три відсотки річних у розмірі 1011 (одна тисяча одинадцять) гривень 06 копійок, інфляційні витрати у розмірі 3152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 28 копійок, а всього 13638 (тринадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 07 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 13 жовтня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 13 жовтня 2000 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 , зареєстрованої за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Долинське, пеню у розмірі 9474 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 47 копійок, три відсотки річних у розмірі 1011 (одна тисяча одинадцять) гривень 06 копійок, інфляційні витрати у розмірі 3152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) гривні 28 копійок, а всього 13638 (тринадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 07 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 22 квітня 2010 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 26800 (двадцять шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, страхове відшкодування на утримання у розмірі 239600 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а всього 266400 (двісті шістдесят шість тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 22 квітня 2010 року Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка діє як законний представник малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пеню у розмірі 94179 (дев`яносто чотири тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 05 копійок, три відсотки річних у розмірі 10050 (десять тисяч п`ятдесят) гривень 21 копійка, інфляційні витрати у розмірі 31337 (тридцять одна тисяча триста тридцять сім) гривень 16 копійок, а всього 135566 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 42 копійки.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке знаходиться за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, 26, КОД ЄДРПОУ - 32382598, на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3028 гривень 00 копійок та 4024 гривні 42 копійки за позовні вимоги майнового характеру.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2025 року.

Суддя Надєр Л.М.

Рішення суду набрало законної сили «____» __________________20__ року.