Справа № 698/340/25
Провадження № 2/698/223/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Триліс Я.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 139873 від 10.05.2024 року у розмірі 13184,40 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 139873 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит № 139873 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., наданий в наступному порядку: у розмірі 6000,00 грн. - на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 2000,00 грн. - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальний строк кредитування складає 84 днів з 10.05.2024 року по 02.08.2024 року. Загальні витрати за кредитом 6689,40 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту 14689,40 грн.. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 13184,40 грн., яка складається із: 8000,00 грн. заборгованості по кредиту, 4683,40 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501,00 грн. комісії за кредитним договором.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року відкрито провадження по зазначеній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

15.05.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити ТОВ «ФК «ЕЙС» в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказує про те, що він не заперечує факт укладення 10.05.2024 року з ТОВ «ФК «Кредіплюс» та факт видачі йому кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн. строком на 84 днів. Також повністю визнає, що внаслідок невиконання ним умов кредитного договору у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредіплюс» в розмірі 13184,40 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4683,40 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 501,00 грн. комісія за кредитним договором. Разом з тим, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження переходу до ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, у зв`язку з чим договір факторингу не може вважатися дійсним, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 10.05.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 139873, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., наданий в наступному порядку: у розмірі 6000,00 грн. - на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 2000,00 грн. - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальний строк кредитування складає 84 днів з 10.05.2024 року по 02.08.2024 року. Загальні витрати за кредитом 6689,40 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту 14689,40 грн..

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, сума/ліміт кредиту 8000,00 грн.,строк кредитування 84 днів,спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом на рахунки позичальника в наступному порядку: у розмірі 6000,00 грн. - на рахунок позичальника, картка № НОМЕР_1 у національній валюті; у розмірі 2000,00 грн. - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини договору. Процентна ставка 390,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати за кредитом 6689,40 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту 14689,40 грн..

Зідно довідки № 1 від 26.12.2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору № 1412-1 від 14.12.2022 р. укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім» 10.05.2024 року ОСОБА_1 за кредитним договором № 139873 на картку № НОМЕР_1 перераховано кошти у сумі 6000,00 грн.

Згідно картки обліку виконання договору № 139873 від 10.05.2024 року ОСОБА_1 станом на 02.08.2024 року має загальну суму фінансового активу у розмірі 13184,40 грн., із яких: 8000,00 грн. тіло кредиту, 4683,40 грн. проценти, 501,00 грн. комісія.

10.10.2024 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклало з ТОВ «ФК «ЕЙС» договір факторингу № 10102024, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» зобов`язався відступити ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Кредіплюс» за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року на умовах договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС`право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 139873 від 10.05.2024 року у загальному розмірі 13184,40 грн., яка складається із: 8000,00 грн. заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), 4683,40 грн. заборгованості по відсоткам, 501,00 грн. заборгованість по комісії.

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 139873 від 10.05.2024 року, наданої ТОВ «ФК «ЕЙС», заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» складає 13184,40 грн., яка складається із: 8000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 4683,40 грн. прострочена заборгованість за процентами, 501,00 грн. прострочена заборгованість за комісією.

При цьому викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача судом сприймаються критично, з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2018 року в справі № 243/11704/15-ц.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Верховний Суд у постанові від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18 зазначив, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Так, суду надано копію договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року підписаний ЕЦП сторін та завірений електронною печаткою, про що надано відповідне підтвердження.

Пунктом 2.1 Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» право вимоги за договором про споживчий кредит № 139873 від 10.05.2024 року, що підтверджується копією Реєстру прав вимоги № 1 від 10.10.2024.

Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 11.10.2024 року № 4484 ТОВ «ФК «ЕЙС» заплатило ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові кошти у сумі 572267,50 грн., призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 10102024 від 10.10.2024 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи відповідача повністю спростовуються наданими суду доказами.

На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, які не спростовані відповідачем належними доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» є обґрунтовані належними доказами та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», яка набула права вимоги, заборгованості за договором про споживчий кредит № 139873 від 10.05.2024 року у розмірі 13184,40 грн..

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн..

Що стосується стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

ТОВ «ФК «ЕЙС» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такі висновки містяться в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №2040/6747/18.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, копію ордера на надання правничої допомоги від 04.02.2025 року, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2025 року, копія додаткової угоди № 5 до договору про надання правничої допомоги № 04/02/25-01 від 04.02.2025 року, копію довіреності від 04.12.2024 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Суд, враховуючи складність справи, ціну позову та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, наявність численної усталеної практики, а також враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «ФК «ЕЙС» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 3000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054, 1077-1080 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, ) заборгованість за договором про споживчий кредит № 139873 від 10.05.2024 року в розмірі 13184 (тринадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 40 (сорок) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (місцезнаходження: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 (сорок) коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко