Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1070/24
Провадження № 2/553/126/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20.06.2025м. Полтава
Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №553/1070/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділу,
01.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання сім`єю, ведення спільного господарства, побуту, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.
Позов вмотивований тим, що наприкінці 1999 року позивач познайомився із відповідачкою ОСОБА_3 . Відразу між ними склалися тісні стосунки. Він мешкав у м. Полтаві, а ОСОБА_4 у м. Львові та м. Мукачево. Вони почали зустрічатися та покохали один одного. У 2007 році після закінчення навчання ОСОБА_4 , вони переїхали жити вже разом до м. Полтави, та почали проживати як чоловік та жінка в квартирі бабусі за адресою: АДРЕСА_1 . 14 лютого 2009 року вони із ОСОБА_4 повінчалися. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 . У 2008 році позивач придбав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 . 29.10.2013 року, він переоформив право власності на квартиру на дружину Олену. 27.01.2014 року вони також придбали сусідню квартиру АДРЕСА_3 . Починаючи з 2012 року вони почали робити ремонт, спочатку в одній квартирі, потім в іншій. Олена працювала стоматологом в Полтавській клінічній лікарні ім. М.В. Скліфасовського, а він все життя займався та займається бізнесом. На час подання позову стосунки між ними погіршилися, вони спілкуються, але в позасудовому порядку майнові питання поділу майна, яке було набуте за час спільного проживання, врегулювати не можуть.
Позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з серпня 2017 року. Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку спільного майна, а саме квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 .
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 03.04.2024 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.07.2024 року, підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Фоміної Ю.В. від 04.03.2025 року справа прийнята до розгляду іншим складом суду у зв`язку із повторним автоматизованим розподілом справ, з огляду на те, що суддя Високих М.С. перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив встановити факт проживання однією сім`єю із відповідачкою, визнати квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю, здійснити поділ даного майна та пояснив, що із відповідачкою однією сім`єю мешкають із 2007 році, а знайомство відбулося у 1999 році. Після закінчення ОСОБА_4 навчання, вони переїхали до м. Полтави та стали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5 . Відносини між ними були добрі, він завжди фінансово утримував сім`ю, займався бізнесом, мав стабільний та достатній дохід, який дозволяв йому повністю забезпечувати свою сім`ю, а також доньку з попереднього шлюбу. Вони спільно вели господарство та побут, спільно відпочивали. У лютому 2009 року вони вінчалися у м. Мукачево у церкві. У 2013 році він переоформив право власності на належну йому квартиру АДРЕСА_2 , на ОСОБА_4 , оскільки вважав її своєю дружиною та повністю довіряв. У 2014 році вони придбали сусідню квартиру АДРЕСА_6 , та почали робити ремонт. Він допоміг їй влаштуватися на роботу, потім допоміг влаштувати власний стоматологічний кабінет, придбав обладнання. Коли ОСОБА_4 почала займатися медитацією та долучати до цього дитину, а він хотів, щоб донька займалася спортом, у них в сім`ї почалися сварки, та на сьогоднішній час стосунки із дружиною погіршилися. Перед початком воєнного стану в Україні, ОСОБА_4 поїхала із дитиною до своїх батьків у м. Мукачево. Він продовжує мешкати у квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 та сплачувати отримані комунальні послуги. В позасудовому порядку ОСОБА_4 не бажає здійснити поділ спільного майна. З метою захисту своїх прав просить задовольнити його позов.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважаючи, що є всі законні підстави для його задоволення.
Відповідачка у судові засідання жодного разу не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася неодноразово, відзив на позовну заяву не надала, про причини неявки не повідомила.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
З`ясував обставини справи, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала наступні покази, вона є донькою позивача ОСОБА_1 від попереднього шлюбу. Батько завжди мав стабільний дохід, забезпечував її, придбав їй квартиру, стосунки у них завжди були добрі. Із ОСОБА_4 вона познайомилася у 2003 році на відпочинку в ОСОБА_7 . Тоді батько представив ОСОБА_4 як свою дівчину. Потім ОСОБА_4 та її батько переїхали у м. Полтава та почали мешкати разом однією сімєю. У 2009 році вони повінчалися в церкві у м. Мукачево, у 2010 році у них народилася донька ОСОБА_8 , з якою вона спілкується як сестрою. Коли ОСОБА_4 та батько мешкали разом, вона неодноразово приходила до них до дому, ОСОБА_4 та батько мешкали як сім`я, батько завжди фінансово забезпечував сім`ю, робив ремонт в квартирі, забезпечував відпочинок, спільний побут..
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала наступні покази, що позивач ОСОБА_1 є її сином, а відповідачка ОСОБА_3 її невістка. З боку ОСОБА_4 до неї завджи буле гарне ставлення. У місті Полтаві її син та невістка почали жити разом однією сім`єю з 2007 році, після того як ОСОБА_4 закінчила навчання, та переїхали до м. Полтава. У 2009 році її син та ОСОБА_4 повінчалися у церкві, вона також була на вінчанні, познайомилася із батьками ОСОБА_4 . ОСОБА_4 та її син жили разом як сім`я до 2024 році, стосунки між ними були гарні, у 2010 році у них народилася донька. Знає, що син купив квартиру, зробив ремонт, та в цій квартирі її син, ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_8 мешкали разом як сім`я, все робили спільно, вели спільне господарство та побут. На початку 2024 року ОСОБА_4 із донькою поїхали до батьків ОСОБА_4 в м. Мукачево, де знаходяться по теперішній час.
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю якої є відповідачка ОСОБА_3 .
Судом також досліджені спільні фото сторін із дитиною в домашній обстановці та на відпочинку, а також фото, на яких зображений церковний обряд вінчання сторін, який відбувся у лютому 2009 року.
Відповідно договору купівлі-продажу від 29.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Підгайною О.І., позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продав відповідачці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ціною 260000,00 грн., які перераховані з рахунку покупця на рахунок продавця до посвідчення цього договору, квартиру АДРЕСА_2 . Ця квартира належала продавцю ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства м. Полтави 28.02.2008 року, що зареєстровано 03.03.2008 року в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор».
Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру від 02.04.2024 року, та довідки ОСББ «Мерседес 124» від 28.02.2024 року, ОСОБА_3 з 16.08.2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 . З нею проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, перший шлюб позивача розірвано 21.07.2006 року. Інформація про перебування сторін в іншому зареєстрованому шлюбі відсутня.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту- проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;
Відповідно до статті 315 ЦПК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку позовного провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача із відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу стосується вирішення спору щодо визнання набутого за вказаний час майна спільною сумісною власністю та поділу майна шляхом визнання права власності, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.
Правовідносини з приводу встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном та його розподіл регулюються Сімейним Кодексам України.
Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ст. 36 СК України).
Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
У рішенні по справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя.
У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Відповідно до роз`яснень, даних у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Відтак на підставі наданих позивачем доказів та показів свідків, наданих під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що сторони дійсно з 2007 року до початку 2024 року проживали у фактичних шлюбних відносинах, однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, спільно виховували дитину, мали взаємні права та виконували обов`язки, які притаманні подружжю, щиро прагнули піклуватися один про одного та про створену ними сім`ю, вступили в шлюб за церковним обрядом, а отже квартири, які були придбані в результаті їх спільної праці та за спільні кошти під час проживання сім`єю без реєстрації шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.
Згідно зі ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Згідно ст. 372 ЦК України, майно що є в спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
У зв`язку з вищезазначеним, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнаня квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідачки, та здійснення поділу зазначеного майна між власниками в рівних частках.
Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Керуючись ст. ст. 2-14, 76-83, 89, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, ст. ст. 70,74 СК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділу, - задовольнити частково.
Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_8 , право власності на частку квартири АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_8 , право власності на частку квартири АДРЕСА_3 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та оголошений 20.06.2025 року о 9.00 год.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна