Справа № 2308/1200/2012
Провадження № 4-с/697/4/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Деревенського І.І.

за участю: секретаря судового засідання Задорожнього К.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Канів скаргу ОСОБА_1 про оскарження постанови головного державного виконавця Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.02.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову головного державного виконавця Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.02.2025, як незаконну.

В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду у Черкаській області та виконавчого листа від 23.05.2012 №2308/1200/2012 ОСОБА_1 був зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_1 , стягувачка) на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50% доходу до їх повноліття. В 2012році за заявою стягувачки виконавче провадження по справі було закрито ( припинено) відповідно до ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Протягом часу до 2024 року аліменти не стягувались, а виконавчий лист перебував на зберіганні у стягувачки. Зазначає, що в грудні 2024 року за інформацією з бухгалтерії по місцю роботи, скаржнику стало відомо, що стягувачка вирішила поновити стягнення з нього аліментів на утримання дітей, за десять минулих років посилаючись на ст. 194 СК України пропустивши десятирічний час на звернення. На думку скаржника, не вірно тлумачивши норми статі узагальнивши терміни: стягнення аліментів за минулий час та заборгованість по аліментах.

Зазначає, що 07.03.2025 скаржнику стало відомо від керівництва КП "Міський ринок", про надходження в бухгалтерію, постанови головного державного виконавця Канівського відділу Державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л.С. від 11.02.2025 ВП №76430323 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Згідно п.2. зазначеної постанови сума 349276,01 грн. підлягає стягненню з заробітку ОСОБА_1 ..

З огляду на вищенаведені обставини, скаржник вважає, що при винесенні зазначеної постанови держаний виконавець Сіленко Л.С. не взяла до уваги наступне: 1). Відповідно до п.1 ст. 194 СК України стягнення аліментів за минулий час але не більше десяти, можуть бути стягнуті за виконавчим листом та на підставі відповідного рішення суду і цей розрив в десять років має дотримуватись між присудженням аліментів чи то днем вказаним позивачем. Стверджує, що розрив становить 12 років, що говорить про пропущення терміну звернення стягнення аліментів за минулі роки; 2). При визначенні та нарахуванні розміру заборгованості по аліментах на двох дітей, державний виконавець не взяв до уваги, що старша за віком дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у 2019 році досягла повноліття. У виконавчому листі зазначено, що стягнення аліментів на двох дітей пропорційно складає 50% з його доходу, це вказує на те що з 2019 року аліменти мають складати 25%; 3). При винесенні постанови головний державний виконавець Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 11.02.2025 ВП №76430323 ОСОБА_4 помилково зазначила дату народження молодшої дитини ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки фактично дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що єдиним джерелом доходу у скаржника являється заробітна плата КП «Міський ринок». По незрозумілих причинах державний виконавець для обрахунку застосував довідку-розрахунок яка суперечить його реальним доходам, що порушує права та свободи скаржника.

Скаржник вважає, що нарахування йому заборгованості по аліментам є незаконною, оскільки згідно з коментарем до ст.194 СК України «Заборгованість утворюється у випадках коли сторони домовились про сплату аліментів, в наслідок чого аліменти повинні були відраховуватись, але не відраховувались за заявою стягувачки. Стягнення аліментів за минулий час має місце тоді, коли особа мала право на аліменти, але договір про сплату сторонами не укладався і особа яка має право на них не зверталась до суду з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів». Виконавчий лист у стягувачки був постійно на руках, а значить вона зверталася з позовом до суду про призначення аліментів.

Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2025 скаргу прийнято до свого провадження та призначено розгляд скарги на 27.03.2025, а також витребувано від Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) матеріали виконавчого провадження №74430323.

27.03.2025 від Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) надійшов відзив, згідно якого представник просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що на виконанні у Канівському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження АСВП №76430323 стосовно примусового виконання виконавчого листа № 2308/1200/2012 від 23.05.2012 виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 10.05.2012. Державний виконавець зазначає, що наявна відмітка на виконавчому листі про повернення стягувачу на руки виконавчого листа від 18.06.2012. Вказує, що виконавчий документ відповідає вимогам встановленими ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження відкрите 31.10.2024 та копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлені сторонам для відома, за адресою, що вказана у виконавчому документі, а саме: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вих. №40366. Стверджує, що 31.10.2024 направлена вимога до КП «Міський ринок» про надання довідки про доходи боржника для перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. Станом на 25.03.2025 довідка про доходи боржника від КП «Міський ринок» до відділу державної виконавчої служби не надавалась; аліменти згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату не утримуються. Боржником не надано квитанцій до відділу ДВС про сплату аліментів, включаючи попередні 10 років. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заборгованість нараховується за останні 10 років. В розрахунку заборгованості зазначені частки утримання аліментів з урахуванням повноліття однієї дитини ОСОБА_2 . При реєстрації виконавчого листа реєстратором допущено помилку в даті народження дитини ОСОБА_3 . 25.03.2025 винесено постанову про виправлення технічної помилки реєстратора. За заявою сторін зміни вносяться без звернення до суду. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Якщо у виконавця відсутні відомості про сплату аліментів, він нараховуватиме заборгованість, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Після отримання виконавцем довідки про доходи боржника, квитанції чи інші дані про під твердження сплати аліментів, розрахунок буде перераховано, про що зазначається в розрахунку заборгованості, який отримував боржник (а.с.72-78).

21.04.2025 скаржник ОСОБА_1 подав клопотання про скасування рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2308/1200/2012 та направлення на новий розгляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, яке не ґрунтувалося на фактичних обставинах справи та мало іншу мету (а.с.86-92).

02.05.2025 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенського І.І., клопотання скаржника ОСОБА_1 про скасування рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області №2308/1200/2012 та направлення на новий розгляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, яке не ґрунтувалося на фактичних обставинах справи та мало іншу мету у справі залишено без розгляду (а.с.98-100).

Скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на те, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2012 з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на у тримання двох дітей в розмірі 50 відсотків від його заробітку, але не менше 30 відсотків. Стверджує, що на початку 2012 року гр. ОСОБА_5 пред`явив до нього цивільний позов, який витікав з кримінальної справи 1-9/10 суддя Русаков Г.С Канівського міськрайонного суду де була зазначена сума в розмірі 17600 грн. і підлягала стягненню в солідарному порядку з скаржника та ще чотирьох осіб. Окрім цього, зазначає, що його дружина ОСОБА_1 на той час була в декретній відпусці і жили вони в чотирьох лише на його зарплату. ОСОБА_1 запропонувала подати позов до ОСОБА_1 та він визнає 1/2, що є половиною від доходу, то державному виконавцю не буде що стягувати з зарплати, так як першочергове стягнення коштів буде припадати на аліменти, і стягувач нічого не отримає. Але станом на квітень-травень 2012 року заборгованість була погашена співучасниками і ОСОБА_1 відкликала виконавчий лист. Також зазначає, що державний виконавець, не взяв до уваги, те, що на його думку був пропущений десятирічний термін звернення стягнення аліментів за минулі роки, та те що його старша дитина в 2019 році вже досягла повноліття.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , пояснив, що скаржник ОСОБА_1 , являється хорошим батьком та сім`янином, завжди виконував свої батьківські обов`язки, також зазначив, що ОСОБА_1 подала позов лише для того, щоб більша частина коштів йшла в сім`ю, а не стягувалася на користь гр. ОСОБА_5 .. Пояснив суду, що подружжя ОСОБА_7 за спільні кошти придбали квартиру, автомобіль, а також вели спільне господарство.

Стягувач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі. Також направила клопотання щодо заперечення про прийняття судом свідчень батьків відповідача, як доказів у справі (а.с.119).

Державний виконавець Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л.С. у судове засідання не з`явилася, направила на адресу суду відзив в якому просила відмовити у задоволенні скарги, а також направила клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с.71).

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2012 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до їх повноліття. Стягнення проводити починаючи з 10.05.2012 (а.с.11).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 отримала виконавчий лист 23.05.2012 (а.с.12).

24.07.2012 на адресу суду від ВДВС Канівського міськрайонного управління юстиції ГУЮ у Черкаській області надійшов супровідний лист, відповідно до якого було повернуто виконавчий лист від 23.05.2012 з відміткою про закінчення 18.06.2012 виконавчого провадження на підставі п. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.14-16).

За заявою ОСОБА_1 від 29.10.2024 Канівським міськрайонним судом 30.10.2024 повторно видано виконавчий лист (а.с.19).

31.10.2024 постановою головного державного виконавця Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л.С. відкрито виконавче провадження №76430323 на підставі виконавчого листа №2308/1200/2012 виданого 23.05.2012 Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до їх повноліття (а.с.26).

11.02.2025 головним державним виконавцем Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.61).

25.03.2025 головним державним виконавцем Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сіленко Л.С. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с.78).

З копії виконавчого листа №2308/1200/2012 виданого 23.05.2012 вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 24.05.2028 (а.с.62).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого відділом ДВС, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 нараховувалася з 18.06.2014 по 1/2 частці його доходу, з січня 2020 року по 1/4 частці його доходу. Станом на 01.03.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 359338,76 грн. (а.с.75-77).

Відповідно до п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ«Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону).

На підставі статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно зі ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі СК України). Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція), визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України, зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Як встановлено судом, згідно з відміткою на виконавчому листі №2308/1200/2012 виданого 23.05.2012 Канівським міськрайонним судом Черкаської області встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 24.05.2028 (а.с.62), тобто посилання скаржника на те, що порушено терміни звернення стягнення аліментів за минулі роки є безпідставними.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нараховується за останні 10 років, тобто з 18.06.2014.

Суд, також звертає увагу на те, що доводи скаржника, які надані ним в процесі розгляду скарги не доводять незаконності винесення державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.02.2025, зводяться до незгоди скаржника ОСОБА_1 з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.05.2012 щодо стягнення з нього аліментів та подання стягувачем виконавчого листа №2308/1200/12 виданого 23.05.2012.

З огляду на викладене, у задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11..02.2025, як незаконної необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259-260,447-452 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про оскарження постанови головного державного виконавця Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.02.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 16.06.2025.

Головуючий І . І . Деревенський