ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Чернівці Справа № 713/440/15-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Сарган Ю.В.,

заявник/боржник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

стягувач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць Віталій Кирилович,

при розгляді справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кибича І.А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.12.2017 року судом видано виконавчий лист на виконання заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.04.2015 року у справі №713/440/15-ц щодо солідарного

стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 261 386,43 грн.

Стверджувала, що 04.03.2025 року приватним виконавцем на підставі зазначеного виконавчого листа відкрито виконавче провадження №77388989, де крім іншого, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 261 386,43 грн.

Наголошувала, що постановою апеляційного суду Чернівецької області у справі №713/440/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.04.2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 та в частині стягнення судових витрат скасувано. В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу Провадження №22-ц/822/545/25

судових витрат.

На підставі наведеного та з врахуванням відсутності солідарного обов`язку вважає, що виконавчий лист Вижницького районного суду Чернівецької області, виданий 07.12.2017 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано виконавчий лист Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/440/15-ц, виданий 07.12.2017 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 261 386,43 грн таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

В обґрунтування скарги вказує на те, що суд не надав увагу наступним обставинам: рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 залишено без змін; рішенням апеляційного суду відмовлено у стягненні боргу з поручителя ОСОБА_2 , але такий не звертався до суду із відповідною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Стверджує, що заявником не вказані передбачені законом матеріально-правові чи процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог, вказує наступне.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви суд першої інстанції виходив з того, що оскільки обов`язок ОСОБА_1 не є солідарним, пред`явлений виконавчий документ не відповідає змісту ухваленого рішення та ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає, що зазначених висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2017 року Вижницьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист у справі №713/440/15-ц на виконання рішення суду від 02 квітня 2015 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 261 386,43 грн, з яких: 13767,84 дол.США - заборгованість по тілу кредиту, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.01.2015 року складає 222 350,61 грн; 1818,02 дол.США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.01.2015 року складає 29 361,02 грн; 85,70 дол.США - заборгованість по комісії, що відповідно до курсу НБУ станом на 30.01.2015 року складає 1384,06 грн; 8290,74 грн - пеня (а.с.10-11).

Постановою апеляційного суду Чернівецької області у справі №713/440/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.04.2015 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 13 липня 2016 року в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 та в частині стягнення судових витрат скасувано. В задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.12-17).

Постановою приватного виконавця від 04.03.2025 року відкрито виконавче провадження №77388989 на підставі виконавчого листа №713/440/15-ц виданого 07.12.2017 року щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.18-20).

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч.2 ст.432 ЦПК України).

Так, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11, від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі №2-118/2001.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до наведеного виконавчий лист, серед іншого, має містити резолютивну частину судового рішення, яке набрало законної сили та зміст якого передбачає заходи примусового виконання.

З огляду на матеріали справи виконавчий лист від 07.12.2017 року містить резолютивну частину заочного рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 02.04.2015 року у справі №713/440/15-ц, а саме про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат, що не відповідає змісту постанови апеляційного суду Чернівецької області від 08.05.2018 року.

За наведеного, з урахуванням встановлених обставин справи скасування рішення в частині задоволених вимог банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та судових витрат й відмови в позові у вказаній частині, апеляційний суд приходить до висновку, що скасування рішення в частині солідарного стягнення змінює характер відповідальності боржників, і тому виконавчий лист має бути приведений у відповідність до нової редакції рішення або визнаний таким, що не підлягає виконанню в цій частині.

Суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи, не навів переконливих висновків про те, чому саме виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, а не частково, як це допускає процесуальний закон, зокрема в частині, що стосується солідарного стягнення. Отже, перешкод для такого виду застосування норм права апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, ухвала суду підлягає зміні, заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а виконавчий лист Вижницького районного суду Чернівецької області від 07.12.2017 року у справі №713/440/15-ц визнанню таким, що не підлягає виконанню саме в частині солідарного стягнення з боржників на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В решті вказаний виконавчий лист, а саме щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає виконанню.

На підставі наведеного та керуючись ст.374, ст.376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 квітня 2025 року змінити.

Визнати виконавчий лист Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/440/15-ц, виданий 07.12.2017 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 261 386,43 грн таким, що не підлягає виконанню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк