РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28.05.2025р. Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючої судді Зуб І.Ю.,

при секретарі Федоровій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за правилами загального провадження за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради (, адреса: м. Херсон, вул. Перекопська, б.166), Служба у справах дітей м. Долинська Кіровоградської області (, адреса: 28500, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н., с. Долинськ, вул. Центральна, б.139) про позбавлення батьківських прав, -, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить позбавити Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти судові витрати на відповідача.

Позов мотивований наступним.

13 серпня 2011року між ОСОБА_1 (далі- Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 13.08.2011року, про що відділом актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Херсоні зроблено актовий запис № 358.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданим 22.06.2017року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про що зроблено актовий запис № 929.

В подальшому, починаючи з 2012 року, життя між Позивачем та Відповідачем не склалося та Рішенням Дніпровського районного суду у м. Херсоні 10.04.2013року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Одночасно стягнуто судом аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно починаючи з 28.02.2013року і до повноліття дитини.

Однак, Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в зв`язку з цим було відкрито кримінальне провадження № 0004447 від 177.09.3013р. та направлено до суду, під час розгляду справи в суді, Відповідач повністю погасив борг та справу було закрито, що підтверджується Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсону від 30.10.2013р.

Весь цей час, Відповідач не бачив дитину та не піклується про її фізичний і духовний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною, не дбає про неї, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дочка не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, жодного разу не бачила батька. Дані обставини свідчать про те, що Відповідач повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. відповідач взагалі не приймає участь у вихованні дитини.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2024 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача та позивач в судовому засідання підтримали позовні вимоги з підстав зазначених в позові, просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлені належним чином, подали письмові клопотання.

Суд, заглухавши представника позивача та позивача, дослідив матеріали справи, встановив наступне.

13 серпня 2011року між ОСОБА_1 (далі- Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 13.08.2011року, про що відділом актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Херсоні зроблено актовий запис № 358.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданим 22.06.2017року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про що зроблено актовий запис № 929.

Рішенням Дніпровського районного суду у м. Херсоні 10.04.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Одночасно стягнуто судом аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно починаючи з 28.02.2013року і до повноліття дитини.

У зв`язку з несплатою аліментів було відкрито кримінальне провадження № 0004447 від 17.09.3013р. та направлено до суду, під час розгляду справи в суді, Відповідач повністю погасив борг та справу було закрито, що підтверджується Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсону від 30.10.2013р.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 25.12.2024 року - доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того зазначено, що дівчинка вважає своїм батьком вітчима, не здогадується про існування біологічного.

У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітніх дітей, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Доказів протилежного в матеріалах справи не міститься.

У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини.

Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано.

Крім того з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 150,164,170,180,181,183 СК України, ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст. 247,258,259,263,264,265,280-283,354ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позов- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяІ. Ю. Зуб