БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/480/23
Провадження № 2/273/252/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судового засідання Стаднюк В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Звягельський відділ ДВС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з Вказаним позовом. В обгрунтування позову зазначив, що згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2011 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2011 року і до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2019 року з нього на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх доходів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду - з 26.07.2019 року та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після ухвалення Баранівським районним судом Житомирської області рішення від 13.09.2019 року змінився його матеріальний та сімейний стан. 10.10.2022 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 . Його дружина ОСОБА_8 від попереднього шлюбу має двох малолітніх дітей - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . З лютого 2022 року він призваний до лав Збройних Сил України та проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 . З 09 червня 2020 року він працював в ДП «Баранівське ЛМГ», а з його заробітної плати стягувалися аліменти на утримання дітей. Тієї частки заробітньої плати, яку він отримував після відрахування аліментів, на прожиття йому було достатньо, так як я проживав один. Оскільки він одружився, то з 10.10.2022 року на його утриманні перебуває не лише двох його малолітніх дітей, а й дружина з її дітьми. Власного житла він не має, вимушений винаймати квартиру, за яку щомісячно сплачує квартплату в розмірі 3000,00 грн. Оскільки він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 (33,33%) частини всіх видів доходів, на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_11 1/4 (25%) частини всіх видів доходів, то на нього і його нову сім`ю залишається лише 5/12 (41,67%). Так як із його заробітньої плати утримується 7/12 (58,33%) частини, то власний рівень доходів недостатній для нормального життя його сім`ї.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Васильчук О.В. від 19.06.2023 року.

08.12.2023 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Самойленко Л.М.

15.02.2024 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до неї про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування відзиву вказала, що позов є безпідставним та не мотивованим, оскільки позивач не надав суду належних доказів про те, неспроможний надавати матеріальну допомогу на доньку в розмірі, визначеному судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області від 13.09.2019 року. Укладення шлюбу з іншою особою та укладення договору найму житла не є підставою для зменшення аліментів.

22.02.2024 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона визнала позов частково, та погодилася на зменшення розміру аліментів з 1/3 частини до частини, але не до 1/6 частини, як того просить позивач. В обґрунтування відзиву вказала, що згідна на зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5 лише до частини, оскільки син має тяжке захворювання, та потребує значних коштів для лікування, про що надала суду докази: копію медичного висновку про дитину інваліда віком до 18 років, та копію консультативного висновку спеціаліста.

14.01.2025 року за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Бєлкіній Д.С.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 12.03.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належно.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Звягельського відділу ДВС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив слухати справу у відсутність представника .

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 16.09.2011 року по справі №2-518/2011 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_12 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.9).

13.09.2019 року Баранівським районним судом Житомирської області було винесено судовий наказ по справі №273/1435/19 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 10.10.2022 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с.14), яка є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с.8, 11).

Відповідно до копії договору найму (оренди) будинку від 17.11.2022 року ОСОБА_13 надав в оренду для ОСОБА_14 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , в період з 17.11.2022 року до 17.11.2023 року за плату в розмірі 3000,00 грн. в місяць ( а.с. 15-19).

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 1статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із зміною матеріального або сімейного стану, зокрема, платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13.

Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідачів по справі, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До поданих позивачем доказів: копії договору оренди будинку та копій свідоцтва про шлюб та про народження дітей дружини позивача, суд відноситься критично, оскільки вони не підтверджують обставини, що можуть слугувати підставами для зменшення розміру аліментів. Не заслуговують на увагу покликання позивача на необхідності забезпечення своєї новоствореної сім`ї: дружини та її дітей, оскільки доказів, що дружина позбавлена можливості працювати та перебуває на утриманні позивача як непрацездатна особа не надано, як не надано доказів про перебування на утриманні позивача дітей його дружини.

Також, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей у раніше визначених судом розмірах.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У ч.1-3 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 13.09.2019 року розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 слід відмовити.

Разом з тим, враховуючи відзив відповідачки ОСОБА_2 , яка визнала позов в частині позовних вимог до неї частково, та погодилася на зменшення розміру аліментів , що стягуються на її користь з 1/3 частини до 1/4 , а тому суд вважає можливим задовільнити вимоги позивача в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 частково.

Керуючись статтями 141, 180-184, 191, 192 СК України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 81, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Звягельський відділ ДВС у Звягельському районі Житомирської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про зменшення розміру аліментів задовільнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 16.09.2011 року по справі №2-518/2011, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.08.2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.