Справа № 191/5832/24
Провадження № 2/191/2199/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 червня 2025 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Форощука О.В.
за участю секретаря судового засідання Рибак М.П.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, до дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені договором.
15.05.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду повернуто поштові конверти з повідомлення, направлені на зареєстровану адресу відповідача, з позначкою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив.
Частина 4 ст. 223 ЦПК передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку.
Відповідно паспорту кредиту № 5680081 загальні витрати за кредитом становлять 6 096, 01 грн., загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 30 116, 01 грн., реальна процентна ставка 51, 42 %.
07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, згідно з яким ТОВ «ФК «ЦФР» передав (відступив) АТ «ТАСКОМБАНК» свої права вимоги до позичальників.
15.05.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф, відповідно до якого АТ «ТАСКОМБАНК» відступлено право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.
Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано кредитний договір, який містить усі умови, зокрема, відсотки за користування коштами та який підписаний відповідачем власноручним підписом.
Таким чином ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ЦФР» дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладеного договору позики.
Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
При цьому відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.
Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Договір про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, копія якого долучена до матеріалів справи, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) та АТ «ТАСКОМБАНК» (наступний кредитор) 07.10.2016 року , тобто ще до підписання кредитного договору № 695680081 від 18.10.2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 .
Таким чином, на момент укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК».
Отже, на момент укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 695680081 від 18.10.2021 року ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором, оскільки на момент укладення договору про відступлення права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , то відповідно у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року.
Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором № 695680081 від 18.10.2021 року на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК», наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
З урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки немає права вимоги суми заборгованості за кредитним договором № 695680081 укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 від 18.10.2021 року, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 82, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте відповідачем шляхом подачі письмової заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. В. Форощук