Провадження № 2/175/3050/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

30 квітня 2025 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рожкової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просив суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував щодо винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Встановлено, що Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області є власником нерухомого майна, а саме - двоповерхової будівлі гуртожитку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, дата державної реєстрації 18.12.2017 року.

Балансоутримувачем будівлі гуртожитку є Комунальне підприємство «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради».

Відповідно до Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №986 від 09 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 . Дата реєстрації 17 лютого 2014 року.

Згідно з актами обстеження комісії, утвореної розпорядженням селищного голови від 26 листопада 2020 року №447-р, від 02 грудня 2020 року, 19 січня 2021 року, 22 лютого 2021 року, 25 березня 2021 року, 20 травня 2021 року, 05 квітня 2022 року, в ході обстеження будівлі гуртожитку по АДРЕСА_2 було встановлено, що двоповерхова будівля перебуває у незадовільному стані - відсутні двері та більшість вікон, стіни та стеля облуплені, підлога захаращена сміттям. Слідів проживання мешканців не виявлено.

Розпорядженням Слобожанського селищного голови від 08 лютого 2024 року №57р/п оновлено склад комісії з обстеження будівлі гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Згідно з Актом обстеження будівлі гуртожитку, що розташована за адресою - АДРЕСА_2 , від 09 лютого 2024 року комісією встановлено, що будівля гуртожитку перебуває у непридатному для проживання стані - відсутні двері та вікна, підлога захаращена сміттям, в деяких кімнатах - взагалі відсутня. Будь-яких предметів (меблів, особистих речей тощо), що свідчили б про проживання в будівлі гуртожитку мешканців, не виявлено, а особи, які мають зареєстроване місце проживання за даною адресою, фактично там не проживають.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Керуюча компанія «Господар» Слобожанської селищної ради №114 від 15 серпня 2024 року у даній будівлі не були підключені комунікації, а саме водопостачання, водовідведення та газопровід, та з 2004 року було відключено дану будівлю від електропостачання.

Такі обставини також свідчать, що двоповерхова будівля гуртожитку більше 20 років не експлуатувалась, в тому числі квартира АДРЕСА_4 , у якій зареєстрований відповідач ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 17 лютого 2014 року фактично в даній квартирі не проживав, адже вона є не придатною для проживання, відсутні будь-які комунікації - світло, водопостачання та водовідведення, газо- та теплозабезпечення.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до п.п.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Статтею 405 ЦК України регулюється право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 4 Житлового кодексу України визначено, що до житлового фонду входять - державний житловий фонд, громадський житловий фонд, фонд житлово- будівельних кооперативів, приватний житловий фонд, житловий фонд соціального призначення.

Відповідно до частини першої-другої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно із статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів (ст. 127 ЖК України).

Згідно з частиною другою статті 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Статтею 129 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Слобожанською селищною радою було направлено лист до Архівного відділу Дніпровської районної державної адміністрації № 03-06/02/2344 від 14.08.2024 року з проханням надати відомості про передачу будівлі гуртожитку, розташованої за адресою - с. Степове, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область із власності Радгоспу «Кіровський», с-ще Степове Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, до комунальної власності Степової сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Також просили надати відомості (рішення, розпорядження, протоколи, накази) про виділення житла у будівлі гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 , яке належало Радгоспу «Кіровський», с-ще Степове Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, .

Листом № 819/04-24-24 від 02.09.2024 року Архівним відділом було надано відповідь, що без надання необхідних пошукових даних, а саме дат та номерів рішень - пошук інформації архівом Законом не передбачений.

Також зроблено запит до Комунальної архівної установи Слобожанської селищної ради з проханням надати інформацію, чи зареєстровано право власності на приміщення (кімнати) №№ НОМЕР_1 , 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17 в гуртожитку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом від 04.10.2024 року №316 Комунальною архівною установою Слобожанської селищної ради надано відповідь, що згідно даних архіву КП «БТІ» станом на 31.12.2012 року інформація про реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно - відсутня.

Враховуючи наведене вище, Слобожанській селищній раді не вдалось встановити рік та підставу отримання у користування квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 759/14973/17 зазначив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі статті 71 ЖК України, предметом доказування є причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності.

Верховний суд зазначив, що при тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

У справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 12 січня 2021 року у справі № 344/7064/16-ц (провадження № 61 -15204св20), від 02 грудні 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження № 61-23066св19), від 11 листопада 2020 року у справі № 619/40/17 (провадження № 61 -10243св 19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 645/73 74/18 (провадження № 61-10094св20).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Таким чином, факт безперервної відсутності відповідача ОСОБА_1 понад встановлені чинним законодавством строки в кв. АДРЕСА_4 , факт обрання відповідачем ОСОБА_1 іншого постійного місця проживання, факт відсутності у відповідача інтересу до вказаного жилого приміщення підтверджується актами обстеження будівлі гуртожитку, відсутністю умов для проживання у кімнаті, відсутність меблів та речей особистого вжитку відповідача ОСОБА_1 .

Позивачем складено лист до ОСОБА_1 з проханням самостійно здійснити зняття з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_3 . Даний лист було направлено старості Степнянського старостинського округу ОСОБА_2 для вручення його ОСОБА_1 особисто, адже направляти кореспонденцію за місцем реєстрації відповідача у покинуту, без ознак проживання будівлю, неможливо. Проте повідомлено, що у с. Степове відповідач ОСОБА_1 фактично не проживає, тому вручити даний лист не є можливим.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не проживає в квартирі без поважної причини більше десяти років, у позивача виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 4,71, 72, 127, 128, 129 ЖК України ст. 15, 16, 317, 319, 379, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, , витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.