Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду с-ще Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Покровської районної в місті ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 15 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис за №44. За час шлюбних відносин у сторін народилась дитина - дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Протягом останнього часу сімейного життя відповідач ОСОБА_3 холодно та поверхнево відносилась до обов`язків дружини, матері і господині у родині. Відносини між сторонами погіршувались, майже всі обов`язки побутові та виховні (стосовно дитини) відповідач ОСОБА_3 поклала на позивача ОСОБА_2 . За весь час шлюбу відповідач ОСОБА_3 ніде не працювала, позивач ОСОБА_2 один матеріально забезпечував родину. Відносини між подружжям поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач ОСОБА_2 намагався вплинути на дружину для того, щоб поліпшити відносини і зберегти шлюб, але вважає, що ні йому та не їхній спільній дитині відповідач ОСОБА_3 не приділяла певної жіночої і материнської уваги.

Так, 02 квітня 2022 року близько 12 год. відповідач ОСОБА_3 залишивши наодинці доньку пішла з квартири, у зв`язку з чим 03 квітня 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до поліції із заявою про розшук ОСОБА_3 , яку було оголошено у державний, а у подальшому у міжнародний розшук. Під час відпрацювання місцезнаходження останньої було встановлено, що ОСОБА_3 04 квітня 2022 року перетнула державний кордон в напрямку виїзду до Словаччини (КПВВ «Чоп»). Станом на 27 червня 2023 року встановлено, що ОСОБА_3 звернулась із заявою про припинення розшуку, наразі перебуває у країні Ірландії, смт. Бантрі.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено частково. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2023 року і до досягнення донькою повноліття.

Представник позивача звертає увагу, що дотеперішнього часу відповідач ОСОБА_3 не повернулась додому, до своєї єдиної доньки, не бере участі у її вихованні та утриманні, аліментів не сплачує, ніяким чином не піклується про дитину, життям доньки не цікавиться, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами у навчанні, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, обов`язок щодо виховання дитини повністю та постійно здійснює виключно батько дитини - позивач ОСОБА_2 .

Тому, враховуючи вищевикладене, представник позивача посилаючись на досягнення справедливості і захисту інтересів малолітньої дитини та створення умов для вирішення питання щодо можливості відстрочки позивача від призову, просила встановити факт самостійного виховання та утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Покровської районної в місті ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. Крім того, зобов`язано виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, а саме доцільності встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.

20 березня 2025 року на виконання вимог ухвали суду від 18 березня 2025 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано витребувану судом інформацію.

Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.138, 145), про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подала.

Третя особа - виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність. Підтримав письмовий висновок щодо доцільності встановлення факту самостійного виховання і утримання батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просив прийняти рішення відповідно до наданого висновку.

Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 15 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року було розірвано (копія) (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 17 липня 2012 року (а.с.11).

З акту (копія), складеного за підписами мешканців будинку АДРЕСА_1 та засвідченого директором ОСББ «Заріччя, 70» встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1990 року разом зі своєю донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішній час, які мають належні умови проживання (а.с.23).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21 березня 2023 року (копія), проведеного спеціалістами служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, в квартирі чисто, прибрано, є необхідні меблі, у наявності побутова техніка, є газо-, водо-, електропостачання, необхідний запас продуктів харчування, приготовлена їжа. Для виховання та розвитку дитини виділена окрема кімната, в якій є диван-ліжко для сну та відпочинку, куточок для навчання, технічні засоби для навчання, речі відповідно віку дитини та сезону, гігієнічні засоби тощо. За адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (батько), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (донька). Стосунки у сім`ї рівні, спокійні, засновані на взаємоповазі один до одного. Батько створив належні умови для нормального життя та розвитку малолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с.17).

З повідомлень Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області №45.3/2-Б-170зв від 03 квітня 2023 року (копія) (а.с.13) та №45.3/2-Б-452зв від 26 липня 2023 року (копія) (а.с.14) на заяви ОСОБА_2 , вбачається, що 02 квітня 2022 року його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пішла з дому та до теперішнього часу не повернулась, ОСОБА_3 оголошено у державний розшук, а у подальшому у міжнародний розшук. Установлено, що 04 квітня 2022 року ОСОБА_3 перетнула держаний кордон у напрямку виїзду до Словаччини (КПВВ «Чоп»). 27 червня 2023 року місцезнаходження ОСОБА_3 було встановлено, оскільки остання звернулася із заявою про припинення розшуку та наразі вона перебуває у країні Ірландії, смт. Бантрі. 28 червня 2023 року слідчим СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Казанківської селищної ради в особі Служби у справах дітей Казанківської селищної ради, Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено частково. Попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладено на Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків. Стягувато щомісячно аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року і до досягнення донькою повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп. В іншій часті позовних вимог відмовлено (копія) (а.с.24).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року залишено без змін (копія) (а.с.25-29).

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року набрало законної сили 11 вересня 2024 року.

Постановою Старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дроздовою С.В. від 29 жовтня 2024 року було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_5 по примусовому виконанню виконавчого листа №212/5911/23 виданого 03 жовтня 2024 року, на виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття (копія) (а.с.15).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого Державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Піскун В.В., вбачається, що у боржника ОСОБА_3 станом на 01 листопада 2024 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить - 43140 грн 82 коп. (копія) (а.с.16).

З характеристики Релігійної громади незалежної християнської церкви «Хліб життя» у м. Кривому Розі №32 від 30 вересня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членом церкви «Хліб життя» у м. Кривому Розі з травня 2010 року. За період перебування та служіння в ОСОБА_6 виявив себе, як порядна, старанна і щира людина. За характером витриманий, дисциплінований, тактовний, сторониться конфліктних ситуацій, комунікабельний, чесний, активний і неймовірно працьовитий. Служителі церкви ніколи не мали скарг та зауважень до нього. Він заслужено користується повагою та авторитетом серед прихожан церкви. З березня 2022 року сам виховує доньку. За весь цей період проявив себе як дуже чемний та люблячий татусь. Шкідливих звичок не має, має постійну роботу, власне житло та авто. Виховує доньку на християнських цінностях (копія) (а.с.20).

З характеристики ТОВ «Кривбасбудперспектива», вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2022 року працює водієм в ТОВ «Кривбасбудперспектива». За цей час показав себе здібним, дисциплінованим, врівноваженим та ініціативним працівником, успішно справляється зі своїми посадовими обов`язками. Володіє добрими діловими навичками, а саме сумлінним ставленням до роботи, прагненням до підвищення кваліфікації та професійного зростання. Ефективно підвищує свій професійний рівень. До виконання роботи ставиться сумлінно, відповідально. В роботі проявляє ініціативність. В колективі користується повагою, як з боку співробітників, так і з боку керівництва. Характер спокійний, доброзичливий. Порушень службової дисципліни не має. Поважний до людей, тактовний. У спілкуванні з колегами доброзичливий та привітний. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було (копія) (а.с.18).

З довідки про доходи виданої ТОВ «Кривбасбудперспектива» від 30 вересня 2024 року №КПЕ00000045, вбачається, що ОСОБА_2 займає посаду водія автотранспортних засобів, за період з березня 2024 року по серпень 2024 року отримав заробітну плату у розмірі 41471 грн 50 коп. (копія) (а.с.22).

З характеристики з місця проживання на ОСОБА_2 , наданої директором ОСББ «Заріччя, 70» Ковалюк О.В., вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прописаний та фактично проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2 разом з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 привітний, спокійний, конфліктних ситуацій не траплялося, скарг від сусідів за весь час його проживання не надходило (копія) (а.с.19).

З характеристики В.о. директора Криворізької гімназії №126 Криворізької міської ради Грицун І. та класного керівника Давидової Т. від 01 жовтня 2024 року на ученицю 7-Б класу Криворізької гімназії №126 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання проживає з батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює водієм ТОВ «Кривбасбудперспектива». Родина проживає в 2-х-кімнатній квартирі, дитина має власну кімнату. У ОСОБА_5 є своє спальне місце, місце для занять, усе необхідне для навчання. Також є місце для ігор і зберігання іграшок. Стосунки в сім`ї побудовані на любові, взаємоповазі, взаєморозумінні. Батько ОСОБА_2 цікавиться навчанням доньки, допомагає їй у навчанні, контролює виконання домашніх завдань, завжди підтримує контакт із класним керівником. Для ОСОБА_5 створені всі необхідні умови для проживання, навчання та відпочинку, дівчинка розвивається та виховується в сприятливих умовах. Відвідує гімнастику тричі на тиждень. За весь період навчання в середній школі з 5 по 7 клас мати ОСОБА_3 жодного разу не цікавилася навчанням дитини (копія) (а.с.21).

З витягу бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» наданого Адміністрацією Державної прикордонної служби України, за вих.№19/22299 від 19.03.2025 року, вбачається, що в період з 04.04.2022 року по 19.03.2025 року, громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 04.04.2022 року о 03:10 перетнула державний кордон України в пункті пропуску - Чоп (Страж), напрямок - виїзд, серія номер паспорту - НОМЕР_2 , характеристика т/з - 32519 ЧОП-ЗАХОНЬ, та 08.01.2024 року о 07:59 перетнула державний кордон України в пункті пропуску - Старокозаче, напрямок - в`їзд, серія номер паспорту - НОМЕР_3 , характеристика т/з - НОМЕР_4 (а.с.122).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 23.04.2025 року №324, орган опіки та піклування підтверджує факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.149-151).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Звернувшись до суду із даним позовом позивач ОСОБА_2 як на підставу його задоволення посилається на те, що саме він одноособово та самостійно здійснює догляд за малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , створив для неї належні побутові умови для проживання, займається їх вихованням та утриманням.

Вимоги позовної заяви пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дитину, для подальшого вирішення питання щодо можливості відстрочки від призову, та з метою досягнення справедливості і захисту інтересів його дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст.141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст.ст.150, 151 СК України.

За приписами ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.ч.1 - 4 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (ст.25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.30 ЦК України).

Відповідно до ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

Згідно із ч.2 ст.15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У ч.4 ст.15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст.164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена ч.1 ст.15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18).

За таких обставин, на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку про те, що надані позивачем докази свідчать лише про проживання дитини разом з батьком, що сторонами не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини.

Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено і позивачем не доведено.

Водночас судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Слід зазначити, що доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Питання щодо факту самостійного виховання і утримання дитини одним із батьків, в даному випадку батьком, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини, наприклад про позбавлення батьківських прав.

Крім того, судом встановлено, що після ухвалення заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року, яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року залишено без змін, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, та попереджено ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , вказане питання судами не переглядалось, відповідач батьківських прав не позбавлялась.

Так як, відповідач ОСОБА_3 не позбавлена батьківських прав щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_4 , тому зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї як на матір вимогами законодавства України, зокрема ст.150 СК України, за вказаних обставин не можна вважати, що позивач ОСОБА_2 є особою, яка самостійно виховує дитину. Факт проживання відповідача ОСОБА_3 за межами території України не звільняє її як матір від обов`язку виховання та утримання її малолітньої дочки.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч.1 ст.15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 (п.87).

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність необхідних та достатніх умов для встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, встановлення факту одноосібного виховання дитини одним із батьків не може бути самостійною вимогою, а є однією з обставин, що встановлюється при розгляді спорів між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 18.06.2025 року.

Суддя І.П. Сябренко