Справа № 167/295/25
Номер провадження 2/167/229/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючої судді Шептицької Н.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Ващук О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Богачука Я.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Веремчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець (далі позивач), до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання дійсним договору оренди транспортних засобів,

в с т а н о в и в:

1.Стислий виклад позовних вимог.

28.03.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання дійсним договору оренди транспортних засобів, мотивуючи свої вимоги тим, що він, як ФОП, здійснює господарську діяльність, зокрема: виробництво виробів з деревини; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; послуги вантажного автомобільного транспорту.

Враховуючи, що відповідачка має транспортні засоби (автомобіль та напівпричіп), 06.05.2024 року вони письмово узгодили умови Договору №14 оренди вказаних транспортних засобів (далі Договір), де в п.п. 5.1, 5.2 передбачили, що кожна сторона упродовж 10 календарних днів після підписання договору вчинить всі необхідні дії для його нотаріального посвідчення, в т.ч. з`явиться до приватного нотаріуса, надасть нотаріусу всі необхідні документи для посвідчення цього Договору, та сплатить половину витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням цього Договору.

Через кілька днів позивач з відповідачкою звернулися до Сервісного центру МВС України №0741, де йому (позивачу) видали свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на його ім`я.

10.06.2024 року позивач подав до податкового органу повідомлення форми 20-ОПП щодо транспортних засобів, чим підтвердив факт їх перебування у його володінні та використанні в його діяльності. Після цього позивач постійно використовує транспортні засоби у підприємництві.

Водночас відповідачка почала ухилятися від нотаріального посвідчення Договору, незважаючи на неодноразові запрошення позивача прибути до нотаріуса і посвідчити Договір нотаріально, посилаючись на те, що на ім`я позивача видано свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів і вона не вбачає необхідності посвідчувати Договір та відмовилася від його нотаріального посвідчення.

Із-за відмови відповідачки посвідчити Договір нотаріально, цей Договір є нікчемним в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України. З огляду на це позивач фактично користується транспортними засобами та несе витрати на їх утримання без належної правової підстави і це порушує його права та інтереси, створює негативні ризики для його господарської діяльності.

Враховуючи вищенаведене, просить (з урахуванням уточнених 12.06.2025 року позовних вимог) визнати дійсним з моменту укладення 16.05.2024 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як наймачем, та ОСОБА_2 , як наймодавцем, Договір №14 оренди транспортних засобів, предметом оренди якого є автомобіль марки MAN, модель TGX 18.460, 2017 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , та загальний напівпричіп тентований марки SCHWARZMUELLER, модель J-STRIE, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 .

2.Рух справи в суді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 72).

02.04.2025 року з ЄДДР отримано інформацію про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно ч.1 ст.27 ЦПК України.

Ухвалою головуючої судді від 02.04.2025 року позовна заява прийнята до розгляду в загальному позовному провадженні і призначено підготовче засідання (ас 74-75).

23.04.2025 року відповідачка подала суду Відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає і просить розгляд справи проводити у її відсутності (ас 82).

Ухвалою суду від 30.04.2025 року відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем, підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи по суті (ас 87-88).

22.05.2025 року позивач подав письмові пояснення по справі (ас 96).

26.05.2025 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів: платіжна інструкція №4880 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 військового збору з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14 (ас 99); платіжна інструкція №4881 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 річної орендної плати ОСОБА_2 за договором оренди транспортних засобів №14 (ас 100); платіжна інструкція №4879 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 ПДФО з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14 (ас 101), яке протокольною ухвалою суду від 26.06.2025 року було задоволено.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року визнано явку в судове засідання позивача і відповідача обов`язковою (ас 105-106).

3.Стислий виклад позиції сторін в судовому засіданні.

Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові і письмових поясненнях до нього. Позивач додатково суду пояснив, що відповідачка, яка є його дружиною, є власником орендованих транспортних засобів. Письмових запрошень та/або пропозицій з`явитися до нотаріуса він відповідачу не надсилав.

Сторона відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Відповідачка суду пояснила, що вона вважала, що оскільки ОСОБА_1 отримав свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів, то потреби в нотаріальному посвідченні Договору немає. Договір оренди виконується і жодних претензій до позивача вона немає. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244, ч. 6 ст. 259, ч.ч. 1, 6 ст. 268 ЦПК України, датою прийняття рішення у цій справі є 19.06.2025 року - дата складення повного судового рішення.

4.Встановлені при розгляді справи обставини та досліджені докази на їх підтвердження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд установив таке.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , як ФОП, здійснює господарську діяльність, зокрема: виробництво виробів з деревини; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; послуги вантажного автомобільного транспорту.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, має у власності транспортні засоби: автомобіль марки MAN, модель TGX 18.460, 2017 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , та загальний напівпричіп тентований марки SCHWARZMUELLER, модель J-STRIE, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 (далі транспортні засоби).

06.05.2024 року ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підписали Договір №14 оренди вказаних транспортних засобів, де в п.п. 5.1, 5.2 передбачили, що кожна сторона упродовж 10 календарних днів після підписання договору вчинить всі необхідні дії для його нотаріального посвідчення, в т.ч. з`явиться до приватного нотаріуса, надасть нотаріусу всі необхідні документи для посвідчення цього Договору, та сплатить половину витрат, пов`язаних з нотаріальним посвідченням цього Договору. Договір укладено сторонами строком на три роки з дня передачі автомобіля і напівпричіпа наймачеві (позивачу).

16.06.2024 року в Сервісному центрі МВС України №0741 позивачу видали свідоцтва про реєстрацію вказаних транспортних засобів на його ім`я.

10.06.2024 року позивач подав до податкового органу повідомлення форми 20-ОПП щодо орендованих транспортних засобів і після цього використовує їх у своїй підприємницькій діяльності.

В судовому засіданні встановлено, що 15.05.2025 року позивач сплатив: ОСОБА_2 за Договором №14 оренди транспортних засобів річну орендну плату; ПДФО з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14; військовий збір з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14.

Також в судовому засіданні встановлено, що станом на день звернення позивача до суду Договір №14 оренди транспортних засобів від 06.05.2024 року нотаріально не був посвідчений.

Письмових запрошень та/або пропозицій з`явитися до нотаріуса позивач відповідачу не надсилав.

Встановлені обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами: Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.08.2023 року (ас 9-10), Договором №14 оренди транспортних засобів від 06.05.2024 року (ас 12-14),свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля марки MAN, модель TGX 18.460, 2017 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (ас 16), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу - загального напівпричіпу тентованого марки SCHWARZMUELLER, модель J-STRIE, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 (ас 17), повідомленням про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням від 10.06.2024 року (форма №20-ОПП) (ас 19), квитанцією №2 від 10.06.2024 року (ас 20), заявкою №105/2024 від 18.07.2024 року на перевезення вантажу в міжнародному сполученні (ас 22), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 26-Т від 25.07.2024 року (ас 23), міжнародно товарно-транспортною накладною А №874912 від 20.07.2024 року (ас 25), рахунком на оплату №34-Т від 15.08.2024 року (ас 26), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №34-Т від 15.08.2024 року (ас 27), заявкою №1005/08-2024 від 06.08.2024 року (ас 28), міжнародною товарно-транспортною накладною А №457007 (ас 30), міжнародною товарно-транспортною накладною А №457008 (ас 31), рахунком на оплату №42-Т від 10.09.2024 року (ас 32), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №43-Т від 10.09.2024 року (ас 33), транспортною заявкою №298 від 28.08.2024 року до договору №221-ПЕ від 28.08.2024 року (ас 34-35), міжнародно товарно-транспортною накладною А №457004 від 30.08.2024 року (ас 36), рахунком на оплату №66-Т від 28.10.2024 року (ас 37), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №66-Т від 28.10.2024 року (ас 38), договором-заявкою № ND01 від 18.10.2024 року (ас 39-40), міжнародно товарно-транспортною накладною А №457006 (ас 41), рахунком на оплату №78-Т від 18.11.2024 року (ас 42), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №78-Т від 18.11.2024 року (ас 43), заявкою №282/47 від 12.11.2024 року (ас 44), міжнародно товарно-транспортною накладною А №874926 (ас 45), рахунком на оплату №87-Т від 17.12.2024 року (ас 46), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №87-Т від 17.12.2024 року (ас 47), заявкою №930/931/932/933/934/935/936-Т до договору №27112024/Т-1 від 02.12.2024 року (ас 48), міжнародно товарно-транспортною накладною А №874925 (ас 49), міжнародно товарно-транспортною накладною А №874926 від 02.12.2024 року (ас 50), міжнародно товарно-транспортною накладною А №874921 (ас 51), рахунком на оплату №8-Т від 30.01.2025 року (ас 52), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №8-Т від 30.01.2025 року (ас 53-54), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №1-Т від 20.01.2025 року (ас 58), заявкою №1/2025 від 08.01.2025 року на перевезення вантажу в міжнародному сполученні (ас 59), міжнародно товарно-транспортною накладною А №411389 (ас 60), рахунком на оплату №9-Т від 04.02.2025 року (ас 61), актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №9-Т від 04.02.2025 року (ас 62), заявкою від 22.01.2025 року до Договору №6/25 від 22.01.2025 року (ас 63), платіжною інструкцією №4880 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 військового збору з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14 (ас 99), платіжною інструкцією №4881 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 річної орендної плати ОСОБА_2 за Договором №14 оренди транспортних засобів (ас 100), платіжною інструкцією №4879 від 15.05.2025 року про сплату ОСОБА_1 ПДФО з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14 (ас 101).

5.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно зі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Крім того, частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1288цс17.

Згідно вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першої статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Для визнання договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина третя статті 209, частина перша статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 р. при розгляді справи № 637/203/19.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні встановлено, що Договір був укладений в простій письмовій формі і не був нотаріально посвідчений. Письмових запрошень та/або пропозицій з`явитися до нотаріуса позивач відповідачу не надсилав.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала факт підписання Договору №14 оренди транспортних засобів від 06.05.2024 року, передачі транспортних засобів позивачу, який отримав свідоцтва про державну реєстрацію транспортних засобів, використання позивачем цих транспортних засобів в підприємницькій діяльності та отримання річної орендної плати.

6. Висновки суду.

Проаналізувавши пояснення сторін та зібрані і досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що між сторонами був укладений Договір №14 оренди транспортних засобів від 06.05.2024 року, частково виконані його умови, за якими позивач отримав від відповідача транспортні засоби, які використовував протягом одного року дії Договору в своїй підприємницькій діяльності, та здійснив обов`язкові платежі на користь відповідача і в дохід держави.

Водночас, позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт безповоротного ухилення відповідачем від нотаріального посвідчення Договору оренди та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

За таких обставин, суд зазначає, що об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

При розгляді справи позивач не надав суду доказів, що відсутність нотаріального посвідчення договору, термін дії якого не сплив, призвела до порушення прав позивача.

Приватно-правовий інструментарій, зокрема, визнання договору дійсним внаслідок відсутності його нотаріального посвідчення, не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди, податків, тощо).

Одночасно суд приймає до уваги ті обставини, що підтверджені належними та допустимими доказами, що сторони 16.05.2024 року звернулися до Сервісного центру МВС України №0741, де позивачу видали свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на його ім`я і 10.06.2024 року позивач подав до податкового органу повідомлення форми 20-ОПП щодо транспортних засобів, чим підтвердив факт їх перебування у його володінні та використання в його підприємницькій діяльності, а також сплату ним за період дії Договору з 16.05.2024 року по 15.05.2025 року: ОСОБА_2 за Договором №14 оренди транспортних засобів річну орендну плату; ПДФО з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14; військовий збір з орендної плати за оренду транспортних засобів, згідно Договору №14.

Таким чином, з метою дотримання і забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, а також особливості предмета судового розгляду і значення розгляду справи для сторін, зокрема для позивача, і визнання позову, хоча і формально, відповідачем, яка є власником транспортних засобів, що передані в оренду за Договором, а також є дружиною позивача, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково і Договір слід визнати дійсним за період з 16.05.2024 року по 15.05.2025 року включно, а в решті позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт безповоротного ухилення відповідачем від нотаріального посвідчення Договору оренди та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити в наступний період його дії.

6.Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову немайнового характеру, і неприйняття судом визнання позову відповідачем, то з відповідача слід стягнути на користь позивача половину сплаченого при поданні позову судового збору, що становить 1 514,00 грн (3 028,00 грн: 2= 1 514,00 грн).

Керуючись статтями 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 77-81, 83, 89, 141, 142, 244, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець, до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору оренди транспортних засобів - задовольнити частково.

Визнати дійсним з 16.05.2024 року по 15.05.2025 року включно Договір №14 оренди транспортних засобів від 06.05.2024 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як наймачем, та ОСОБА_2 , як наймодавцем, предметом оренди якого є: автомобіль марки MAN, модель TGX 18.460, 2017 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , та загальний напівпричіп тентований марки SCHWARZMUELLER, модель J-STRIE, 2020 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 514,00 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень судових витрат, понесених фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 при сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Дата складення повного тексту рішення суду: 19.06.2025 року.

Головуючий суддя Шептицька Н.В.