Справа № 603/222/24
Провадження №2/603/10/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2025 року м. Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.,
секретар судового засідання Сандалюк О. В.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з 24.01.2012 року до 18.02.2022 року вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 24.10.2015 року вони обвінчалися, а ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_4 18.02.2022 року стосунки між ними припинилися і ОСОБА_2 виїхав до Республіки Польща, де зараз і проживає. Заочним рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 08.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач не сплачує аліменти, не бере жодної участі у матеріальному забезпеченні сина, у добровільному порядку не надає жодних коштів на його утримання, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на повному її утримані. Більш того, з моменту ухвалення вказаного рішення витрати на утримання сина зросли, а для забезпечення його фізичного, культурного, духовного розвитку необхідні значні кошти і вона не в змозі самостійно забезпечити усі матеріальні потреби сина. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позов та збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 09.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.04.2024 року постановлено звернутись до компетентного суду м. Познань Республіки Польща із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме вручити відповідачу копію цієї ухвали, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а також допитати відповідача по суті позовних вимог. Цією ж ухвалою зупинено підготовче провадження у справі.
У зв`язку із поверненням 01.11.2024 року на адресу суду матеріалів щодо виконання судового доручення ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 05.11.2024 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.05.2025 року підготовче провадження в цій справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.06.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій, окрім того, зазначає, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.
Суд встановив такі обставини.
Як видно з матеріалів справи, за час спільного проживання без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 ,
Відповідно до скороченої копії акту про народження від 12.02.2018 року, виданого управлінням запису актів громадянського стану в Олесьниці Нижньосілезького воєводства Республіки Польща, перекладеного з польської мови на українську мову, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_5 (відповідач) та ОСОБА_6 (позивачка).
Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 29.03.2024 року син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як видно з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 21.08.2007 року, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року в справі № 603/208/23 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вищевказане рішення Монастириського районного суду Тернопільської області набрало законної сили 10.08.2023 року.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2025 року становить 3196 грн.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 викладено висновок, що стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Варто також зазначити, що закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановлено, що заочним рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Як випливає зі змісту позовної заяви, з віком потреби малолітнього сина сторін ОСОБА_3 суттєво змінилися і для їхнього належного забезпечення необхідні значні кошти, а визначений судом у рішенні від 10.07.2023 року розмір аліментів позивачка вважає недостатнім. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надав, хоча суд вжив заходів для забезпечення такого права відповідача, у тому числі шляхом направлення судового доручення компетентному суду Республіки Польща.
Визначаючись із розміром аліментів, суд враховує інфляційні процеси в державі, продовження російської агресії проти України, загальне здорожчання цін, а також те, що з віком потреби дитини збільшуються. Зазначені обставини є безумовним підтвердженням погіршення майнового стану позивача як одержувача аліментів у порівняні з тим, яке було в неї на момент визначення розміру аліментів. Водночас відповідач є особою молодого віку, доказів його незадовільного стану здоров`я суд не надано, відомості про наявність у відповідача інших утриманців, окрім сина ОСОБА_3 , матеріали справи не містять.
Поряд з цим, суд відхиляє доводи позивача про те, що ОСОБА_2 працює кур`єром у компанії «DHL» у м. Познань, як такі, що не підтвердженні жодними доказами. ОСОБА_1 та її представник не надали суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, як і не надали доказів того, що саме такий розмір аліментів (10 000 грн) є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи у їх повній сукупності, суд приходить висновку, що визначений заочним рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року розмір аліментів є недостатнім для належного та гармонійного розвитку сина сторін. А тому з метою забезпечення прав малолітньої дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, зважаючи на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, вказаний розмір аліментів слід збільшити шляхом зміни способу їх стягнення та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, таким чином частково задовольнивши позовні вимоги.
У силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 1211,20 грн судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 181, 183, 192 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 10.07.2023 року у справі № 603/208/23, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211(одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повне рішення суду складено 17.06.2025 року.
Головуючий суддя І. М. Галіян