Справа №384/524/24
Провадження № 22-ц/812/983/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Філатовим Іваном Леонідовичем

на заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Мельничуком О.В., повний текст складено 12 грудня 2024 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 07 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю" СЛОН КРЕДИТ" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №723364.

Власноручним підписанням Договору ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 22500 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними на умовах та в строки, передбачені кредитним договором згідно з графіком платежів.

28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи фінанс» укладено Договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передає ТОВ «Діджи фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» приймає належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 723364 від 07 жовтня 2021 року у сумі 42476,85 грн, з яких: 17384,29 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2508,56 грн - заборгованість за відсотками.

Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №723364 від 07 жовтня 2021 року у розмірі 42467,86 грн; в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі ТОВ «Діджи Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 723364 від 07 грудня 2021 року в розмірі 42467,85 грн. та судові витрати, а саме: 2422,40 грн. витрати по сплаті судового збору та 6000 грн. витрати на правничу допомогу.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив умови договору, на час ухвалення рішення позивачеві за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 квітня 2025 року поновлено адвокату Філатову І.Л. строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року.

В задоволенні вимог заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 04 грудня 2024 року у справі, провадження № 2/484/1971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", інтереси якого представляє - адвокат Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Філатова І.Л. подав на нього апеляційну скаргу та вважає, що судом при винесені оскаржуваного рішення були порушенні норми матеріального права, суд не дав належної оцінки матеріалам справи та нормам чинного законодавства, тому рішення є не законним, просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказував, що у період виконання умов кредитних договорів, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Крім того, звертає увагу, що наданий ТОВ «Діджи фінанси» реєстр прав вимоги 28 серпня 2023 року, який укладений ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Слон кредит» не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги до відповідача, оскільки у цьому реєстрі відсутня будь-яка інформація про відповідача ОСОБА_1 та його кредитний договір.

Також, у наданому позивачем в Акті-приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року відсутня інформація про кількість боржників та загальну суму заборгованості та цей акт не містить жодної інформації про ОСОБА_1 та його кредитний договір.

На його думку, за встановлених обставин відсутні підстави вважати, що ТОВ «Діджи фінанс» за договором Факторингу від 28 серпня 2023 року набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №723364 від 07 січня 2021 року, укладеним з ТОВ «Слон кредит», що проігнорував суд першої інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 07 жовтня 2021 року ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" і ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит № 723364, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 22 500 грн. на умовах строкового повернення та сплати відсотків.

Відповідач власноруч підписала Договір № 723364, чим підтвердив, що ознайомлений з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", в повному обсязі, з урахуванням Паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачої та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови.

Згідно з п.п. 1.3, 1.4, Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 28125,00 грн., строк кредиту - 730 днів, з кінцевим терміном повернення 07 жовтня 2023 року (включно).

Відповідно до п. 1.5. Договору, тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних.

Отже, процентна ставка за користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) становить 0,23% на день (85% річних/365 днів).

Згідно з п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 22500 грн. на користь Споживача за реквізитами НОМЕР_1 в АТ «Альфа Банк» або на інший поточнмй рахунку Споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких Споживач надав Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 5625 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору, сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту; з метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу.

Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором, що підтверджується платіжним дорученням від 07 жовтня 2021 року № 10062 (а.с. 40).

Відповідно до п. 3.2.Договору, для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення не враховується.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 723364 від 07 жовтня 2021 року та витягу з Додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 07 жовтня 2023 року складає 42467,85 грн., з яких 22672,99 грн. - тіло кредиту, 19794,86 грн. - проценти за користування кредитом (а.с.58).

03 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 0308-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту №723364 від 07 жовтня 2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх доведеність у повному обсязі.

Такий висновок суду першої інстанцій не в повній мірі відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У справі встановлено, що 07 жовтня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено письмовий договір про надання споживчого кредиту № 723364.

Позивачем доведено наданими суду доказами отримання відповідачем кредиту та наявність заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22672,85 грн, що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту № 723364 від 07 жовтня 2021 року, платіжним дорученням від 07 жовтня 2021 року № 10062, копією графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Колегія суддів вважає доведеним позивачем також факт переходу прав вимог до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 723364 від 07 жовтня 2021 року, що підтверджується : копією договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор), та ТОВ «Слон Кредит» (клієнт), копією витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28.08.2023 /а. с. 22/; копією акту приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 /а. с. 17 /; платіжною інструкцією № 4565 від 28 серпня 2023 року про оплату згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року (а. с. 39).

Право вимог переходить від клієнта (ТОВ «Слон Кредит») до фактора (ТОВ «Діджи Фінанс») з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору (пункт 4.1 договору).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі (постанова ВС від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15, від 19.08.2021 по справі № 442/933/13-ц, від 14.07.2021 по справі № 554/8549/15-ц).

Доводи апеляційної скарги проте, що відсутності підставив вважати, що позивач набув права вимоги до відповідача, з огляду на те, наданий позивачем реєстр прав вимоги 28.08.2023 року є неналежним та допустимим доказом відступлення права вимоги до відповідача, оскільки у цьому реєстрі відсутня будь-яка інформація про відповідача та його кредитний договір не заслуговують на увагу, оскільки спростовується наявним у матеріалах справи витягом із додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року ( а.с.22).,

Проте, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 723364 від 07 жовтня 2021 року по відсоткам колегія суддів вважає таким, що зроблений за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежносте. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі№ 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу передбаченого договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначає проте, що заборгованість за договором не підлягає стягненню, оскільки нарахована за період, під час якого на відповідача розповсюджуються положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункт18«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

На підтвердження обставин розповсюдження на відповідача положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до суду першої інстанції разом із заявою про перегляд заочного рішення надано, зокрема: копію військового квитка серія НОМЕР_2 , виданого 27 липня 2023 року із якого вбачається, що ОСОБА_1 із 27 липня 2023 року призваний у Збройні Сили України; копію довідки військової частини НОМЕР_3 від 25 лютого 2025 року № 413 про те, що солдат ОСОБА_1 , перебуває на військовій службі під час мобілізації, на особливий період, в військовій частині НОМЕР_3 , посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 16 травня 2024 року (а. с. 141)

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним-з моменту призову підчас мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Статтю 14 цього Закону доповнено підпунктом 3 пункту 4 частини п`ятнадцятої відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ. Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову підчас мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014№ 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військово зобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 426/4264/19 зазначено, що положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосуються виключно мобілізованих позичальників.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем визначена сума заборгованості, яка виникла на момент відступлення прав вимоги (станом на 28.08.2023 року).

Колегія суддів враховує те, що в матеріалах справи наявні відповідні документи звільнення від нарахування процентів за користування кредитом за період з 27 липня 2023 року по 25 лютого 2025 року (дата видачі довідки військової частини) в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості по процентам з 24 лютого 2022 по 26 липня 2023 року (включно) на підставі пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» апеляційний суд не вбачає, оскільки відповідачем надано суду докази того, що він призваний під час загальної мобілізації перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_3 з 27 липня 2023 року.

Доказів того, що відповідач був призваний по мобілізації з 24 лютого 2022 року апеляційному суду не надано, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

З огляду на зазначене, позивачем доведено позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором по процентам в розмірі 24176,38 грн., за період з 08 жовтня 2021 року по 26 липня 2023 року (включно).

Підстави для відмови у стягненні відсотків за кредитом у повному обсязі, враховуючи час з якого ОСОБА_1 перебуває на військовій службі, відсутні.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на зазначене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення суду першої інстанції змінити стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 723364 від 07 жовтня 2021 року в розмірі 41560,67 грн., із яких: 17384,29 грн заборгованість за тілом кредиту; 24176,38 грн. заборгованість за відсотками (за період з 08 жовтня 2021 року по 26 липня 2023 року (включно)).

Оскільки апеляційна скарга не містить заперечень відповідача щодо вирішеного судом першої інстанції питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, у зазначеній частині оскаржуване рішення апеляційним судом не переглядається.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір в розмірі 4542 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено судом частково на 97,86%, тому розмір судових витрат пропорційно до задоволених вимог, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2370,56 грн (2422,40х97,86 %), заочне рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач просив рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсязі, тобто оскаржувана сума становила 42467,85 грн.

У свою чергу апеляційну скаргу задоволено на 907,18 грн. (42467,85-41560,67), або на 2,14%, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 97,19 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Філатовим Іваном Леонідовичем задовольнити частково.

Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2024 року змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 723364 від 07 жовтня 2021 року в розмірі 41560 (сорок одну тисячу п`ятсот шістдесят) грн. 67 коп., з яких: 17384, 29 грн заборгованість за тілом кредиту; 24176, 38 грн. заборгованість за відсотками та 2370 (дві тисячі триста сімдесят) грн. 56 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" на користь ОСОБА_1 907 (дев`ятсот сім) грн. 18 коп. судових витрат за розгляд справи апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 19 червня 2025 року.