Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/823/25
Провадження № 2/542/438/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2025 року представник позивачки, адвокат Косєй Катерина Віталіївна (надалі також представник позивачки), звернулась в інтересах ОСОБА_1 (надалі також позивачка, ОСОБА_1 ) до Новосанжарського районного суду Полтавської області через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» із позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі також відповідач, ОСОБА_2 ), в якій вона просила розірвати шлюб, зареєстрований 14 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Іванівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 06.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 листопада 2009 року між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб у Іванівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, зроблено актовий запис № 06.

Вказала, що сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, у позивачки та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові, довіри та поваги одне до одного. Вказала, що спроби примиритись не дали бажаних результатів, і сторони з січня 2022 року разом не проживають, не ведуть спільне господарство, а тому подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки.

Вважала за необхідне розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 20).

Представник позивачка у судове засідання не з`явилась, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи провести за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі (а.с. 3).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 21). Правом подати до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_2 не скористався.

Поряд із цим, 17 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечував (а.с. 22).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, зважаючи на надані позивачкою заяву, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що 14 листопада 2009 року у Іванівській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,про що складено актовий запис № 06 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 10-зі звороту).

Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки позивачка наполягала на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідач проти задоволення позовних вимог заперечень не надав, є підстави для розірвання шлюбу.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У наданій позовній заяві представник позивачки просила судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 112 СК України та статтями 141, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 14 листопада 2009 року Іванівською сільською радою Кобеляцького району Полтавської області, про що складено актовий запис № 06, розірвати.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової катки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

представник позивачки: адвокат Косєй Катерина Віталіївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 002049 від 01.11.2024;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва