Справа № 158/1239/25
Провадження № 2/0158/538/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

16 червня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Поліщук С.В.,

при секретарі Шрамко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

05 травня 2025р. позивач по справі ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області із цивільним позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2007р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб за час перебування в якому у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.04.2013р. (судова справа №158/928/13-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Крім того, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2013р. (судова справа №464/4427/13-ц) з позивача по справі ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менші 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та Сихівським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист який пред`явлено до виконання до органу державної виконавчої служби. Аліменти за вищевказаним виконавчим листом сплачувались позивачем своєчасно та в повному об`ємі, заборгованість по аліментах відсутня.

З серпня 2024р. неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із батьком позивачем по справі в с. Оброшине, Львівського району Львівської області, оскільки з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну у 2022р. відповідачка по справі ОСОБА_2 виїхала за межі території України де і проживає на даний час.

Проте, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надалі нараховуються, а тому просить суд припинити стягнення з нього аліментів в користь відповідачки по справі ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі виконавчого листа виданого Сихівським районним судом м. Львова згідно рішення суду від 12.06.2013р.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено її право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач по справі ОСОБА_2 не подала. Позовна заява з додатками двічі надсилалась відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Крім того на офіційному веб-порталі Ківерцівського районного суду Волинської області було розміщеного судове оголошення про наявність даної цивільної справи в провадженні суду, роз`яснено порядок розгляду даної справи, а також строк на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Позивач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, за згодою позивача та у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 76, ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Судом встановлено, що 17 липня 2007р. між позивачем по справі ОСОБА_1 та відповідачем по справі ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, за час перебування в якому у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.04.2013р. (судова справа №158/928/13-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 6, 13).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2013р. (судова справа №464/4427/13-ц) з позивача по справі ОСОБА_1 на користь відповідача по справі ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 травня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили. 12 червня 2013р. Сихівським районним судом м. Львова було видано виконавчий лист у вищевказаній цивільній справі №464/4427/13-ц (а.с. 15, 17).

Рішенням виконавчого комітету Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області від 26 вересня 2024р. вирішено визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком позивачем по справі ОСОБА_1 (а.с. 8).

З довідки Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області №24 від 16.04.2025р. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться на утриманні батька позивача по справі ОСОБА_1 (а.с. 7).

З довідки Оброшинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Л. Шанковського Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області №309 від 22.04.2025р. вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01.09.2024р. навчається в Оброшинському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Л. Шанковського (а.с. 14).

З довідки Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області №25 від 17.04.2025р. про доходи вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є офіційно працевлаштованим, отримує стабільний дохід (заробітну плату) з якого щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 18).

В АДРЕСА_1 зареєстровані позивач по справі ОСОБА_1 з яким проживає без реєстрації його неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується довідкою Оброшинської сільської ради Львівського району Львівської області №138 від 22.04.2025р. (а.с. 19).

Правовідносини сторін у справі, які виникли на підставі викладених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч.3 ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-Х1І від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Вказане співвідноситься з висновком ВС, викладеного ним у своїй постанові від 04.09.2019 року за № 711/8561/16.

Судом достовірно встановлено, що батько дитини починаючи з серпня 2024р. проживає разом із своєю дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , бере активну участь у її вихованні та матеріальному забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Отже настання цих обставин зумовлює необхідність припинення стягнення періодичних платежів (аліментів) позивачем по справі ОСОБА_1 на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь ОСОБА_2 .

Суд, вважає за необхідне зазначити, що у разі, коли зазначені у даній справі обставини зміняться, зокрема у встановленому законом порядку буде визначено інше місце проживання дитини, відповідач не позбавлена можливості звернутися у встановленому законом порядку до суду для стягнення аліментів на утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення . Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 7, 141, 180 СК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 76-78, 89, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позивні вимоги задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12.06.2013р. (судова справа №464/4427/13-ц), з дня набрання рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.