Справа №:755/4492/24
Провадження №: 2-о/755/146/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді: Гончарука В.П.

за участі секретаря: Печуркіної Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, у якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 серпня 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона була опікуном ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2013 року. ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . На момент смерті зареєстравана та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Заявник на день смерті спадкодавця проживала у сусідній квартирі за адресою АДРЕСА_2 . Однак заявник з 15 грудня 2023 року заявник зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Фактично заявник почала проживати разом з спадкодавцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та яка була матір`ю ОСОБА_2 . Заявник протягом багатьох років опікувалась їх сім`єю, купувала їжу та продукти. В подальшому ОСОБА_3 подарувала заявниці частку квартири за адресою АДРЕСА_1 відповідно договору дарування від 03 серпня 2012 року. 29 листопада 2023 року заявник 1звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Відповідно постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено факту проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини.

Представник заявника в судове засідання не з`явилася, до суд подала заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала до суду копію спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку окремого позовного провадження.

Ухвалою судді від 02.10.2024 року зобов`язано Приватного нотаріуса КМНО Перепелицю Н.Ю (адреса: м. Київ, вул. Миропільська, буд.3, прим. 11) надати суду належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна померлої: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вислухавши пояснення сторін та свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1996 року Дніпровської районної державної адміністрації, квартира АДРЕСА_3 належала на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно Договору дарування частки квартири від 03 серпня 2012 року пісвідченого приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу Фолькєр В.П., та зареєстрованого в реєстрі за № 970, ОСОБА_3 подарувала заявнику ОСОБА_1 частку квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином заявник ОСОБА_1 набула право власності на частку квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав від 28.08.2012 року КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності га об`єкти нерухомого майна».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 1995 року ОСОБА_2 , 1946 року народження, визнано недієздатною.

Рішенням Дніпровської районної ради народних депутатів міста Києва від 14 серпня 1995 року № 487 була призначена опікуном її рідна матір гр. ОСОБА_3 , 1926 року народження, яка згідно свідоцтва про смерть померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Інша частка квартири АДРЕСА_3 залишилась у власності ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 1995 року у справі № 755/30154/13-ц, призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та її майном, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 30.04.2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 24.051973 року.

В свою чергу, заявник ОСОБА_1 , значиться зареєстрованою за адресою АДРЕСА_1 з 15.12.2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 16.12.2023 року № 10429342.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи № 13/2023, заявник ОСОБА_1 звернулася із заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 листопада 2023 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено факту проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, а саме Акту виданого начальником ЖЕД-411 КП «Керуюча компанія житлового фонду Дніпровського району м. Києва» В. Вакуленко від 12.03.2024 року за підписами трьох свідків, мешканці сусідніх квартир за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 була опікуном ОСОБА_2 , та проживала з нею однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , допомагала в побуті, купувала ліки, вони вели спільне господарство, здійснила поховання за власний рахунок. Вони проживали однією сім`єю з 18 серпня 2013 року.

Крім того, відповідно Довідки № 233 від 12.03.2024 року ЖЕД-411 КП «Керуюча компанія житлового фонду Дніпровського району м. Києва» ОСОБА_1 була опікуном ОСОБА_2 , та проживала з нею однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , допомагала в побуті, купувала ліки, вони вели спільне господарство, здійснила поховання за власний рахунок.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 була опікуном ОСОБА_2 , та проживала з нею однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 , допомагала в побуті, купувала ліки, вони вели спільне господарство, здійснила поховання за власний рахунок, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Заявниця є єдиним законним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , проте, для реалізації прав на спадщину, нотаріусу необхідно пред`явити докази постійного проживання з ОСОБА_2 , як спадкоємцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини.

У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03.03.2004, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість спадкоємців за законом встановлено статтями 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 березня 2019 року в цивільній справі № 461/4689/15-ц та у постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 521/16365/15, який відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова КЦС ВС від 07 лютого 2018 року. №127/1765/16).

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами сімейних взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї. Наявність у позивача лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем (постанова ВС від 25 листопада 2019 року №202/5003/16-ц).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичної сім`ї та ведення нею спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного сторін сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (постанова ВС 16 січня 2019 року №343/1821/16-ц, 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц, 12 грудня 2019 року. №466/3769/16, 24 червня 2021 року №694/646/20, 13 липня 2021 року №522/10375/19).

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 серпня 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , мотивуючи тим, що встановлення факту проживання із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідне заявнику для оформлення спадкових прав.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, і не заперечувалось учасниками справи та поясненнями свідків, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала оазом зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 серпня 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт того, що заявник була пов`язана спільним побутом та проживала однією сім`єю із померлим ОСОБА_2 , тому суд вважає за можливим встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 серпня 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Керуючись ст. ст. 258, 1264, 1268 ЦК України, та керуючись ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перепелиці Наталії Юріївни про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 18 серпня 2013 року до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2025 року.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник:

ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 );

Заінтересована особа:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перепелиця Наталія Юріївна, (адреса: 02206, м. Київ, вул. Миропільська,3, приміщення 111);

Суддя: