Справа № 686/1542/22
Провадження № 2/686/621/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Приступи Д.І.,

секретарів Люкової Л.С., Польної Д.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 за участю третьої особи Служби у справах дітей Хмельницької міської ради про визнання іпотеки такою, що припинена, про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з державних реєстрів,

встановив:

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання іпотеки такою, що припинена, про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з державних реєстрів, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , чоловік та батько відповідачів, які є спадкоємцями майна померлого, про що свідчать матеріали спадкової справи витребуваної судом в порядку забезпечення доказів ухвалою суду 03.12.2021 р.

16.03.2020 року між ОСОБА_4 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір позики відповідно до якого Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти в сумі 6 522 250 (шість мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят гривень) 00 коп., без нарахування відсотків, в строк до 16.08.2020 року, а в разі девальвації грошової одиниці поверненню підлягає сума еквівалентна 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

16.03.2020 р. в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 16,03.2020 року між ОСОБА_4 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. 16.03.2020 року і зареєстрований у реєстрі за № 578.

Відповідно до п. 1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки було наступне нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 :

1. Будівля магазину по продажу електроінструменту літ. «А-3» загальною площею 508,6 кв.м., яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 16.07.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства.

2. Земельна ділянка з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га., надана для будівництва та обслуговування магазину по продажу електроінструменту, яка належать ОСОБА_1 на державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 015651, виданого 18.06.2008 року на підставі договору купівлі продажу від 27.03.2008 р..

06.11.2020 року ОСОБА_3 підписав розписку, відповідно до змісту якої «Я, ОСОБА_4 26,12,1973 г.р. паспорт № НОМЕР_2 от 03.09.2018 р. получил от ОСОБА_5 250 000 доларов США в счет погашения долга ОСОБА_6 по договору займа от 16.03.2020 Долг возвращен в полном объеме. Каких либо денежных и финансовый претензий не имею. Ипотека с магазина и земли под ним прекращается.»

Таким чином, Позичальником було повернуто Позикодавцеві позику в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США, що підтверджується власноруч підписаною розпискою від 06.11.2020 року, що давало підставу для припинення іпотеки та виключення відповідних записів з реєстру іпотек та обтяжень.

Незважаючи на повернення боргу та наявності підстав для припинення іпотеки та виключення відповідних записів з реєстру іпотек та обтяжень, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з посиланням на договір іпотеки від 16,03,2020 р. за № 578 міститься інформація про обтяження земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га. по АДРЕСА_1 номер запису про іпотеку № 35960 112 від 16.03.2020 р., номер запису про обтяження № 35960 261 від 16.03.2020 р. та про обтяження будівлі магазину по продажу електроінструменту літерою «А-3», загальною площею 508,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку № 35959672 від 16,03,2020 р., номер запису про обтяження № 35959929 від 16.03.2020 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

По факту смерті ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Шульгою О.Є. була заведена спадкова справа № 15/2020 (номер у спадковому реєстрі 66940283), спадкоємцями майна якого стали відповідачі по справі дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .

З отриманих від нотаріуса матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачі як спадкоємці не включили до обсягу спадкового майна, право вимоги за договором позики, оформивши в рівних частках за кожним 25.08.2021 р. свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2102 га кадастровий номер № :01:001:0002, по АДРЕСА_2 та 01.09.2021 р. свідоцтва про право на спадщину в рівних частках за кожним на грошові вклади в АТ «Альфа-Банк» які знаходяться на картковому та транзитному рахунках в розмірі 16511,15 грн. та 5268,75 грн.

Вважаючи це свідченням фактичного повернення боргу та відсутністю у відповідачів-спадкоємців права вимоги позичених коштів, позивач вважає що оскільки відповідачі не визнають факт повернення позики та припинення зобов`язання за іпотечним договором, тому його порушене право, як іпотекодавця на предмет іпотеки, підлягає судовому захисту шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, і про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з державних реєстрів.

Представник відповідачів відзиву на заявлений позов до суду не надав, неодноразово заявляючи клопотання про проведення різного роду експертиз, заперечуючи факт повернення позики та відсутність підстав для припинення іпотеки, посилаючись на позицію довірительки, яка вважає розписку про повернення коштів недійсною, оскільки підпис у ній не є підписом її померлого чоловіка.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи 11.06.2025 р. без його участі, та просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що служба у справах дітей просить проводити розгляд справи в їх відсутність, а представник відповідача не надав суду жодних нових доказів по справі, не сплатив кошти за призначену судом експертизу, не надав суду додаткових документів, як того вимагали експерти, займає неконструктивну позицію щодо справи, зловживає своїми права безпідставно затягуючи розгляд справи,

Представник відповідачів будучи належним чином повідомлений про день 11.06.2025 р., час 12-00 год. та місце розгляду справи не скористався своїм правом бути присутнім в судовому засіданні.

Представник третьої особи, в судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі представника служби у справах дітей.

2.Інші процесуальні дії.

22.01.2022 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі.

24.11.2022 р. ухвалою суду витребувано в приватного нотаріуса ХМНО Лучковської Т.М. оригінали договорів позики та іпотеки від 16.03.2020 р. укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Хмельницької міської ради.

13.03.2023 р. ухвалою суду витребувано у слідчого СУГУНП в Хмельницькій області Зайця А.А. належним чином завірені копії протоколів допиту ОСОБА_1 в кримінальному провадженні №0000544 від 21листопада 2020року, паспорт ОСОБА_3 та витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні №0000544від 21листопада 2020року з остаточною кваліфікацією.

23.06.2023 р. ухвалою суду у справі призначено комплексну (почеркознавчу, фізико-хімічну) судову експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Хмельницького відділення КНДІСЕ (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 109), провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

31.09.2023 р. ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 02.10.2023 року на 10 год. 00 хв.

02.10.2023 р. ухвалою суду у справі призначено комплексну (почеркознавчу, фізико-хімічну) судову експертизу, проведення якої доручити судовому експерту КНДІСЕ (03057, м.Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6), провадження у справі зупинене на час проведення експертизи.

14.12.2023 р. ухвалою суду провадження у справі відновлено та призначено розгляд справи на 24.01.2024 року на 12 год. 30 хв.

07.03.2024 р. ухвалою суду у справі призначено комплексну (почеркознавчу, фізико-хімічну) судову експертизу, проведення якої доручити судовому експерту КНДІСЕ (03057, м.Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).

04.07.2024 р. ухвалою провадження у справі відновлено та призначено розгляд справи на 25.07.2024 року на 11 год. 00 хв.

12.09.2024 р. ухвалою суду у справі призначено комплексну (почеркознавчу, фізико-хімічну) судову експертизу, проведення якої доручити судовому експерту КНДІСЕ (03057, м.Київ, вул. Сім`ї Бродських, 6).

29.11.2024 р. провадження у справі відновлено та призначено розгляд справи на 12.12.2024 року на 15 год. 00 хв.

12.12.2024 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 грудня 2024 року на 9 год. 30 хв.

14.04.2025 р. ухвалою суду відмовлено в задоволення клопотання представника відповідачів про призначення по справі експертизи, з посиланням, що у справі, за клопотанням сторони відповідача неодноразово призначалися відповідні експертизи, які не були проведені з причини їх не оплати та не надання експертам необхідних для дослідження документів.

11.06.2025 р. по справі ухвалено рішення по суті.

3.Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що поданий позов слід задовольнити з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , чоловік та батько відповідачів, які є спадкоємцями майна померлого.

16.03.2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір грошових коштів в сумі 6 522 250 (шість мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят гривень), без нарахування відсотків, строком до 16.08.2020 року, а в разі девальвації грошової одиниці поверненню підлягає сума еквівалентна 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США.

16.03.2020 р. в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 16,03.2020 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. 16.03.2020 року і зареєстрований у реєстрі за № 578.

За умовами договору іпотеки, предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 : Будівля магазину по продажу електроінструменту літ. «А-3» загальною площею 508,6 кв.м., яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 16.07.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства та земельна ділянка з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га., надана для будівництва та обслуговування магазину по продажу електроінструменту, яка належать ОСОБА_1 на державного акту на

право власності на земельну ділянку ЯД № 015651, виданого 18.06.2008 року на підставі договору купівлі продажу від 27.03.2008 р.

06.11.2020 року ОСОБА_3 власноруч склав та підписав розписку, відповідно до змісту якої отримав від ОСОБА_7 250 000 доларів США в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 по договору позики від 16.03.2020 р., з посиланням про повернення боргу в повному обсязі, без будь яких претензій, з припиненням іпотеки магазина та земельної ділянки.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до цього часу містить інформацію про обтяження земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га. по АДРЕСА_1 номер запису про іпотеку № 35960 112 від 16.03.2020 р., номер запису про обтяження № 35960 261 від 16.03.2020 р. та про обтяження будівлі магазину по продажу електроінструменту літерою «А-3», загальною площею 508,6 кв.м. по АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку № 35959672 від 16.03.2020 р., номер запису про обтяження № 35959929 від 16.03.2020 р., з посиланням на договір іпотеки від 16.03.2020 р. за № 578.

По факту смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Шульгою О.Є. була заведена спадкова справа № 15/2020 (номер у спадковому реєстрі 66940283), спадкоємцями майна якого в рівних частках стали відповідачі по справі дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .

25.08.2021 р. відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,2102 га кадастровий номер № :01:001:0002, по АДРЕСА_2 , а 01.09.2021 р. отримали свідоцтва про право на спадщину на грошові вклади в розмірі 16511,15 грн. та 5268,75 грн. в АТ «Альфа-Банк».

Матеріали спадкової справи не містять інформації щодо спадкування відповідачами права вимоги за договором позики, а заява спадкоємця ОСОБА_2 від 25.08.2021 р. містить посилання лише земельну ділянку площею 0,2102 га як на майно померлого на яке вона претендує, а в заяві від 01.09.2021 р. спадкоємець ОСОБА_2 просить оформити спадкові права на кошти в банківській установі.

З`ясувавши позицію сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

4. Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що повернення позики, що підтверджено відповідною розпискою позикодавця та іпотекодержателя, і не спростовано відповідачами, дає підстави для визнання іпотеки такою, що припинена, для зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з державних реєстрів.

Представник відповідачів зазначив, що позика не повернута, розписка написана від імені позикодавця та іпотекодержателя ОСОБА_4 , викликає сумнів в її достовірності, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

4.Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування.

Ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду а також: усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За умовами домовленості між сторонами цього спору одна сторона (позивач) передав у власність другій стороні (позичальникові - відповідач) грошові кошти, визначені родовими ознаками, позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, гроші передані.

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення та виконання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує як передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, так і повернення їх.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд приймає до уваги ту обставини, що свої зобов`язання по поверненню позики позивач виконав повністю, вимога відповідачів до позивача про повернення коштів не ґрунтується на матеріалах справи, і спростовується письмовою розпискою позикодавця та іпотекодержателя ОСОБА_4 про отримання ним в рахунок погашення позики 250 000 доларів США, достовірність якої не спростовано стороною відповідачів належними і допустимими доказами.

Суд визнає встановленим факт повернення позивачем позичених коштів та припинення основного зобов`язання належним його виконанням, що є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договором іпотеки.

Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

В разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Суд визнає ефективним способом судового захисту прав позивача як іпотекодавця його вимоги про визнання іпотеки такою, що припинена.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст, 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст, 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Ст. 1, 3, 5, 7, 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено що, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном,що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

На підставі норм статей 509, 526, 559, 593, 598, 599 ЦК України суд приходить до висновку, що зобов`язання за договором позики припинилися їх належним виконанням, а відтак іпотека також вважається припиненою.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598, 599 ЦК України є припинення зобов`язання.

Таким чином, з моменту виконання боржником зобов`язань й прийняття їх кредитором, припиняється існування прав і обов`язків сторін, що складають зміст конкретного зобов`язального правовідношення.

Відповідно до частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою або порукою, припиняється порука і право застави.

Під час застосування наведених вище норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68 70), за яким іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

У разі невизнання кредитором факту припинення зобов`язання за іпотечним договором порушене право іпотекодавця на предмет іпотеки підлягає судовому захисту за позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, і про зняття заборони відчуження нерухомого майна та

виключення відповідних записів з державних реєстрів, до такого правового висновку прийшов ВС в постанові від 04 лютого 2015 року у справі N 6-243цс14.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 Закону України "Про іпотеку", зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Застава (іпотека), має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання.

Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором позики виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від договору позики, припиняються.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

Отже, за відсутності заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент розгляду справи та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання, за договором позики, іпотека, як похідне зобов`язання, також припиняється.

Суд приходить до висновку, що вимоги про визнання іпотеки такою, що припинена, про зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення відповідних записів з державних реєстрів - з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - Державного реєстру іпотек, є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, підстави для відмови у задоволенні позову відсутні.

Щодо обов`язку доказування кожною стороною обставин на які вона посилається.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень.

Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Вiдповiдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач стверджує про виконання ним зобов`язання по поверненю суми позики, посилаючись на відповідну розписку позикодавця, сторона відповідача заперечує проти цього посилаючись при цьому на слова позикодавця перед смертю, про не повернення позики, що є припущенням і не може сприйматись судом як належний доказ зазначеній обставині.

Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін.

Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачі не спростували належними і допустимими доказами наявну в справі розписку позикодавця та іпотекодержателя ОСОБА_4 про отримання ним в рахунок погашення позики 250 000 доларів США.

Неодноразово призначені судом за клопотанням представника відповідачів експертизи не були оплачені, експертам не надано витребовуваних ними документів, що унеможливило проведення експертиз.

Таким чином, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідачі суду не надали, позовна заява ґрунтується на законі та підлягає задоволенню в повному обсязі.

5. Судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи

У позовній заяві позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь судові витрати судовий збір 454,0 грн. за забезпечення доказів, 2 977,2 грн. за три немайнові вимоги, та витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Суд вважає, що заявлені і понесені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними із складністю цієї справи,її тривалістю розгляду, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, що також відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Сторона відповідача не заперечувала щодо заявлених витрат, не заявляла про їх неспівмірність.

За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 3 431,20 грн.

Керуючись, Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 15,16, 316,391 ЦК України, ст.ст.76, 258, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненою іпотеку, яка виникла на підставі договору іпотеки № 578 від 16.03.2020 р. посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лучковською Т.М. на об`єкти нерухомого майна - будівлю магазину по продажу електроінструменту літ. «А-3», загальною площею 508,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 16.07.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства;

Земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га., надана для будівництва та обслуговування магазину по продажу електроінструменту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_1 на державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 015651, виданого 18.06.2008 року на підставі договору купівлі продажу від 27.03.2008 р..

Зняти заборону відчуження з об`єкта нерухомого майна, вилучивши запис про обтяження № 359 59 929 та запис про іпотеку № 359 59 672 від 16.03.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно будівлі магазину по продажу електроінструменту літ. «А-3», загальною площею 508,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 16.07.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства.

Зняти заборону відчуження з об`єкта нерухомого майна, вилучивши запис про обтяження № 35960 261 та запис про іпотеку № 35960 112 від 16.03.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0004, площею 0,0200 га., наданої для будівництва та обслуговування магазину по продажу електроінструменту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_1 на державного акту на право власності на земельну ділянку ЯД № 015651, виданого 18.06.2008 року на підставі договору купівлі продажу від 27.03.2008 р.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір в сумі 3 431,20 грн. та 30 000 грн. - витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідачі - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_3 , діюча також в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2025 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Д.І. Приступа