УХВАЛА

13 червня 2025 року

м. Київ

справа № 677/441/23

провадження № 61-7163ск25

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2025 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ГЕФЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у розмірі 267 700,88 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» суму в розмірі 266 662,00 грн - 3 % річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2014 року у справі № 677/495/14-ц. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій 02 червня 2025 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2025 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК України також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Ціна позову у цій справі складає 267 700,88 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час подання касаційної скарги (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

Судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки питання застосування частини другої статті 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму заборгованості за судовим рішенням, яке прийнято щодо первісного зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, а також застосування до таких правовідносин Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» виходить за межі суто індивідуального значення. Єдиний реєстр судових рішень містить велику кількість справ, де фінансові установи, або ж інші кредитори, стягують з боржників інфляційні втрати та 3 % річних за невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитами видами 2006-2010 роках. Вірне застосування норм матеріального права судами усіх інстанцій, за значної кількості однотипних справ, є вимогою не лише заявника, а справедливий запитом суспільства. Також вказує, що справа має виняткове значення для нього, оскільки стягнута сума є суттєвою для загального матеріального становища заявника. Підстава виникнення заборгованості в рамках цієї справи - похідна від чужого кредиту.

Верховний Суд, взявши до уваги ціну (267 700,88 грн) й предмет позову, складність справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини, оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень судів попередніх інстанцій у цій справі.

Незгода заявника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами та правовою оцінкою наявних у матеріалах справи доказів (зокрема щодо стягнення з відповідача судовим рішенням заборгованості у гривні) не свідчить про фундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики.

Доводи щодо виняткового значення для заявника саме цієї справи не можна вважати належним чином обґрунтованими.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 07 січня 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2025 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ГЕФЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович