Справа№938/1196/24
Провадження № 2-п/938/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю: секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 по цивільній справі №938/1196/24

за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк",

до ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42826,16грн,

за участю:

заявника (відповідача): не з`явився;

представника позивача: не з`явився,

в с т а н о в и в:

22.04.2025 до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 по цивільній справі №938/1196/24 за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42826,16грн.

В обґрунтування вимог заяви про перегляд заочного рішення заявник посилається на те, що заочним рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 по справі №938/1196/24 задоволено позов АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42826,16грн. Вважає рішення суду таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що на час розгляду справи в суді та ухвалення заочного рішення в справі він знаходився за кордоном, а саме в Німеччині, де виготовляв документи на проживання, а тому з`явитися на розгляд справи та повідомити про причини неявки, суд не міг. Про ухвалення рішення дізнався з ЄДРСР та копію заочного рішення від 27.01.2025, отримав в суді 15.04.2025, після того, як повернувся в Україну 10.04.2025 у зв`язку з хворобою матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, вважає, що судом при ухваленні рішення не враховано всі обставини справи та не надано належну оцінку всім доказам. Зокрема, позивачем додано до позову Оферту на укладення угоди про надання кредиту, що за своїм змістом є Договором приєднання до умов публічного договору, однак самого публічного договору в редакції, чинній на момент підписання ним Оферти, позивачем не було надано. Також, позивачем безпідставно заявлено про стягнення з нього простроченого тіла кредиту через відсутність у нього обов`язку з його сплати, оскільки позивачем не розкрито суть заборгованості за простроченим тілом кредиту. Зазначає, що він вносив кошти на погашення кредиту та всього ним внесено коштів на суму 72530,19грн, яка є більшою за тіло кредиту

В зв`язку із цим, просить переглянути заочне рішення Верховинського районного суду від 27.01.2025 та скасувати його.

Ухвалою від 28.04.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначено до судового розгляду на 06.05.2025.

Судові засідання 06.05.2025 та 27.05.2025 відкладалося у зв`язку з неявкою представника позивача АТ «СЕНС БАНК».

Розгляд справи 10.06.2025 з участю представника заявника та представника позивача відкладено на 13.06.2025 з підстав надання учасникам справи часу для врегулювання спору мирним шляхом.

В судове засідання 13.06.2025 сторони не з`явилися. Заявник та його представник про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача через систему «Електронний суд» 13.06.2025 (Вх.№3351/25) подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заяви про перегляд заочного рішення заперечив.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до норм ч.ч.1,3,4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилися та приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Згідно п.3 ч.2 ст.285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст.288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. За змістом вказаних норм наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Судом встановлено, що 20.09.024 АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42826,16грн.

Ухвалою судді від 14.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 04.11.2024.

Відповідачу ОСОБА_1 була надіслана копія ухвали про прийняття позовної заяви, із наданням строку для подання відзиву та судова повістка про виклик в судове засідання на 04.11.2024, які ним було отримано 19.10.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №560 (а.с.57).

22.10.2024 відповідач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про надання йому права на ознайомлення з матеріалами справи (Вх.№5159/24), з якими ознайомився цього ж дня, про що свідчить його підпис на заяві (а.с.58).

Ухвалою суду від 04.11.2024 судове засідання відкладено на 25.11.2025 у зв`язку з поданням відповідачем ОСОБА_1 01.11.2024, через канцелярію суду, заяви про відкладення розгляду справи (Вх.№5390/24), оскільки він бажає залучити до участі в справі адвоката та підготовки відзиву на позов.

В судове засідання 25.11.2024 учасники справи не з`явились, відповідач про причини неявки суд не повідомив, докази отримання ним судової повістки про виклик, на адресу суду не повернулися. А тому, ухвалою суду від 25.11.2024, розгляд справи було відкладено на 11.12.2024.

Поштовий конверт, яким суд направляв відповідачу судову повістку про виклик до суду на 25.11.2024, повернувся на адресу суду 26.11.2024, без вручення адресату, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.74-75).

В судове засідання 11.12.2024 учасники справи не з`явились. Поштовий конверт, яким суд направляв відповідачу судову повістку про виклик до суду на 11.12.2024, повернувся на адресу суду 10.12.2024, без вручення адресату, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.80-82), хоча поштова кореспонденція знову ж таки була направлена відповідачу на його зареєстровану адресу місця проживання, за якою він раніше отримував поштову кореспонденцію.

Ухвалою суду від 11.12.2024, розгляд справи було відкладено на 20.01.2025.

В судове засідання 20.01.2025 відповідач не з`явився повторно, причини неявки суду, не повідомив. Разом з тим, 03.01.2025 на адресу суду повернувся не врученим поштовий конверт, яким суд скеровував відповідачу судову повістку про виклик в судове засідання на 20.01.2025, із відміткою поштової установи «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.89-91).

Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, 27.01.2025 Верховинським районним судом було ухвалено заочне рішення в справі, яким позов АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 було задоволено (а.с.106-110).

При цьому, при ухваленні заочного рішення, суд врахував, що відповідно до положень ст.128 ЦПК України, законодавець визначив, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судові повістки судом скеровувались відповідачу ОСОБА_1 за його зареєстрованою адресою місця проживання, яка вказана у позовній заяві та відповіді №801893 від 23.09.2024 отриманій з Єдиного державного демографічного реєстру, та такі, отримувались ним, зокрема судова повістка на 04.11.2024 (а.с.57), однак, такі судові повістки про розгляд справи 25.11.2024, 11.12.2024, 20.01.2025 (а.с.73-75, 78-82, 97-101) повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, чи у зв`язку із відмовою адресата отримати судову повістку, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Більше того, відповідно до положень ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п. 118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, відсутність відповідача за адресою проживання, на яку направлялася повістка, не може бути перешкодою для розгляду справи.

Крім того, судовий виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання 11.12.2024 здійснювався шляхом надсилання йому SMS-повідомлення, яке було йому доставлене 27.11.2024 (а.с.77) та шляхом розміщення судом 27.11.2024 на офіційному веб-порталі судової влади України, оголошення про виклик особи (а.с.72).

Також, судом враховано, що відповідач звертався до суду із клопотанням про ознайомлення із матеріалами справи (Вх.№5159/24 від 22.10.2024) та про відкладення розгляду справи (Вх.№5390/24 від 01.11.2024) (а.с.58,63), що свідчить про його обізнаність щодо перебування у провадженні суду справи про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, судом, вживалися всі передбачені законом заходи для повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи та такий, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач також був обізнаний про строки подачі відзиву на позовну заяву, оскільки отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 19.10.2024, та у клопотанні про відкладення розгляду справи від 01.11.2024, сам зазначав, що строк для подачі ним відзиву на позов, закінчується 06.11.2024, і просив відкласти розгляд справи для підготовки відзиву і залучення адвоката.

Однак, відзиву на позов відповідач не подав ні в межах встановлених судом строків ні після їх закінчення. Поважності причин неподання відзиву на позов, відповідач не навів.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно наданих відповідачем документів, він виїхав за межі України 03.12.2024, однак будучи обізнаним про розгляд вказаної справи, виїжджаючи за межі України, не повідомив суд про зміну свого місця проживання чи про неможливість явки в судове засідання у зв`язку із таким виїздом.

Відповідно до ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, крім іншого, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до положень ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох умов: по перше, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин, по друге, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не знайшов свого підтвердження факт, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, так як наявні в матеріалах справи докази свідчать, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином про час і дату розгляду справи, адже довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» (а.с.24) вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Крім цього, відповідач ОСОБА_1 двічі подавав заяви, а саме про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи у зв`язку із залученням адвоката та підготовки відзиву на позов, що свідчить про його обізнаність щодо розгляду справи. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач адвоката до розгляду справи не залучив, відзиву на позов не подав, будучи обізнаним про розгляд справи за позовом АТ «СЕНС БАНК» в подальшому в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, будь яких клопотань не подавав.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Щодо заперечень заявника проти позову, у матеріалах справи відсутнє підтвердження отримання ним у електронному вигляді Умов і Правил, паспорту споживчого кредиту, Тарифів, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що свідчить про його необізнаність про умови кредитування, є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме Оферти на укладення угоди про надання кредиту №501136300, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, Анкети-заяви, Паспорту споживчого кредиту, Довідки про гарантування вкладів фізичних осіб та Заяви акцепту №248.501136300.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 08.05.2019, такі підписано відповідачем ОСОБА_1 08.05.2019 власноручним підписом. Таким чином, наведення свідчить про те, що між сторонами було укладено договір кредиту у письмовій формі, а не в електронній формі, про що зазначає відповідач.

Щодо нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором та його складових, то відповідачем не надано суду доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та доказів, що спростовують правильність розрахунку суми заборгованості. Більше того, відповідачем не надано суду контр розрахунок суми заборгованості, про невірність наданого позивачем розрахунку, який суд міг би належним чином оцінити, клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору також не заявлялось. Відтак, у суду відсутні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами.

А тому доводи відповідача в цій частині також є неспроможними та недоведеними.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Частина третя статті 287 ЦПК України встановлює, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284, 285, 287, 288, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 по справі №938/1196/24 за позовом Акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 42826,16 гривень - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 18.06.2025

Суддя Роман ДЖУС