Провадження № 2-п/679/6/2025
Справа № 679/411/24
У Х В А Л А

про скасування заочного рішення

19 червня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (АТ «СЕНС БАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

19 березня 2025 року до Нетішинського міського суду (вх. №1450/25 від 19 березня 2025 року) з заявою про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, звернувся представник заявника ОСОБА_1 адвокат Огойко А.А.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Огойко А.А. зазначив:

21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, ухвалено заочне рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року, про яке заявнику відповідачу ОСОБА_1 стало відомо лише 21 лютого 2025 року, про що свідчить поштове повідомлення за №343 з відміткою про вручення судового рішення в матеріалах цивільної справи, та з яким останній не погоджується в повному обсязі,

21 березня 2024 року у цивільній справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 21 березня 2024 року, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання для розгляду справи по суті 19 квітня 2024 року, у приміщенні Нетішинського міського суду (місто Нетішин Хмельницької області, проспект Незалежності, 12), та встановленням відповідачеві строку у п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали, на подання до суду відзиву на позовну заяву,

копія Ухвали Нетішинського міського суду від 21 березня 2024 року відповідачу ОСОБА_1 була вручена 30 березня 2024 року за допомогою поштового зв`язку, про що в матеріалах цивільної справи є відповідне поштове повідомлення з відміткою про вручення судового рішення, тож, строк для подання відзиву на позовну заяву сплинув 15 квітня 2024 року,

водночас, відповідач ОСОБА_1 , працюючи в якості монтажника ПП «ФІРМА МВМ ПЛЮС», в період з 01 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року, перебував у відрядженні до ПП «АГРО ЕКСПРЕС СЕРВІС» за адресою: село Мар`янівка Луцького району Волинської області, вулиця Незалежності, 13, про що свідчать відповідні документи про відрядження, що, відповідно, позбавило відповідача ОСОБА_1 , який не володіє правовою освітою, подати відзив на позовну заяву, а також, реалізувати свої права та обов`язки, як учасника справи, зокрема, права скористатися правничою допомогою під час розгляду справи судом першої інстанції, що в повній мірі лише було реалізовано останнім на стадії подання заяви про перегляд заочного рішення,

суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і Законами України, а також, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»),

ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, про що наголошує ЄСПЛ, зазначаючи, що право на доступ до суду має бути ефективним, і, реалізуючи ст.6 Конвенції, кожна держава учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух, і разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції'', заява № 12964/87, §59),

також, ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява №19164/04),

зокрема, у п.24 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом,

таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права на користування професійною правничою допомогою та своєчасність подання до суду відзиву на позовну заяву, у відповідності до ст.ст.174, 178, 278 ЦПК України,

крім того, позивач АТ «СЕНС БАНК», звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зазначив, що 14 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631899284, в подальшому, не виконавши належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить суму у розмірі 73186 гривень 37 копійок, та яку необхідно стягнути разом з судовими витратами, які складаються із судового збору у розмірі 3028 гривень,

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», про що 30 листопада 2022 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,

разом з тим, відповідач ОСОБА_1 категорично заперечує укладення вказаного кредитного договору, який, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи і для правильного вирішення спору, необхідно безпосередньо дослідити, а також, ознайомитися з електронними доказами, які підтверджують викладені у позовній заяві обставини, з дотриманням вимог ст.229 ЦПК України,

як вбачається з умов вказаного кредитного договору, останній був укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції і підписаний накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до укладеного в письмовій формі,

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12, ст.81 ЦПК України),

відповідно до ст.100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі, і такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі, в мережі Інтернет),

при цьому, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом, паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу,

роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто, не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки, у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення,

і вказаний правовий висновок викладений у постановах ВС від 11 червня 2019 року у справі №904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі №922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі №922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19,

відповідно до положень цивільного законодавства правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.205 ЦК України), у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою (ст.208 ЦК України),

правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі, електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами (ст.207 ЦК України),

використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ст.207 ч.3 ЦК України),

ст.5 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму, якою є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною,

за змістом ст.ст.6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис, накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа, і оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»,

отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», про що зазначено у правовому висновку у постанові ВС від 16 березня 2020 року у справі №910/1162/19 та від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21,

як убачається із позовної заяви договір був укладений дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписаний накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором,

водночас, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні ст.5 ч.1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», відповідно до якої електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа,

відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу, і накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа,

разом із тим, доказів укладення договору, який за формою відповідає вимогам означеного цивільного законодавства, позивачем АТ «СЕНС БАНК» до суду не надано, оскільки, останній, звертаючись до суду з позовом, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, надав суду: виписку з рахунку приватного клієнта №/0529 за період з 15 листопада 2021 року по 08 травня 2023 року, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, довідку про ідентифікацію, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії,

однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 пропозиція на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не підписана, у зв`язку з чим, вказані в пропозиції розмір кредиту та процентів є лише самими пропозиціями перед укладенням кредитної угоди, в якій сторони мали безпосередньо узгодити всі умови кредитного договору,

також, позивачем АТ «СЕНС БАНК» надано до суду начебто підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «0603» Паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого вбачається, що зазначена у останньому інформація надана 14 листопада 2021 року і зберігає чинність та є актуальною лише до 14 грудня 2021 року, у зв`язку з чим, означений Паспорт споживчого кредиту не може бути належним і достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі, щодо сплати відсотків за користування кредитом.

згідно зі ст.9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення, і зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності,

тож, за змістом даної норми, паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі, з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені ст.ст.12,13 Закону України «Про споживче кредитування»,

отже, паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення можливості вибору серед альтернативних умов кредитування, про що наголошено у правовій позиції ВС у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20,

таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу ОСОБА_1 умови щодо надання кредитних коштів та домовленостей сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надана пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної відновлювальної лінії і паспорт споживчого кредиту не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки останні достовірно не підтверджують вказаних обставин, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях,

одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст.3 ЦК України, тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору,

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і учасники мають рівні права щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ст.12 ЦПК України),

відповідно до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках, і саме на сторони покладений обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, і доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір,

згідно наданої позивачем АТ «СЕНС БАНК» виписки з рахунку приватного клієнта №/0529 за період з 15 листопада 2021 року до 08 травня 2023 року, на карту відповідача ОСОБА_1 було зараховано кошти, якими останній користувався, періодично витрачаючи кредитні кошти та відповідно періодично погашаючи кредит, згідно кредитної картки типу «WORLD DEBIT MASTER CARD»,

як зазначає ВС у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то, відповідно до ст.530 ч.2 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів,

таким чином, як убачається із виписки з рахунку приватного клієнта №/0529 за період з 15 листопада 2021 року до 08 травня 2023 року, відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, при цьому, загальна сума фактично отриманих відповідачем ОСОБА_1 коштів склала 79056 гривень 27 копійок, а надходження (повернення) 38500 гривень, відповідно, сума неповернутих кредитних коштів становить 40556 гривень 27 копійок, відповідно, виписка з рахунку є первинним банківським документом і належним та допустимим доказом у справі, за приписам ст.ст.77-78 ЦПК України,

тож, з огляду на викладене, відповідач ОСОБА_1 вважає, що вимоги позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 40556 гривень 27 копійок, і, аналогічні правові позиції при вирішенні подібних спірних правовідносин за позовами АТ «СЕНС БАНК» до позичальників викладені Хмельницьким апеляційним судом у постановах від 23 вересня 2024 року у справі №722/536/24, від 26 листопада 2024 року у справі №686/16990/24, від 12 лютого 2025 року у справі №674/983/24, і саме викладені вище обставини позбавили відповідача ОСОБА_1 можливості своєчасно подати означені аргументи разом із відзивом на позовну заяву, у зв`язку з чим, виникла необхідність звернення до суду з відповідною заявою про скасування заочного рішення рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заявник (відповідач) ОСОБА_1 та представник останнього адвокат Огойко А.А., будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час та місце розгляду заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в судове засідання не з`явилися, надавши до суду відповідне клопотання (вх. №3446/25 від 11 червня 2025 року), щодо можливості розгляду заяви за їх відсутності, підтримавши заявлені вимоги та наполягаючи на задоволенні останніх.

Представник позивача АТ «СЕНС БАНК» Рудницький Ю.І., будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в судове засідання не з`явився, надавши до суду відповідне клопотання (вх. №3449/25 від 11 червня 2025 року), щодо можливості розгляду заяви за його відсутності, заперечуючи щодо скасування заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року.

У судовому засіданні встановлено:

14 березня 2024 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с.2-23),

21 березня 2024 року у цивільній справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 21 березня 2024 року (а.с.30), відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання,

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

У строк, встановлений судом в Ухвалі Нетішинського міського суду від 21 березня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав,

21 травня 2024 року у цивільній справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року (а.с.39), визначено порядок розгляду справи, згідно положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, та постановлено судове рішення про заочний розгляд зазначеної справи,

21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено заочне рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року (а.с.41,42-46), відповідно до якого: позов АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено повністю, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «СЕНС БАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором №631899284 від 14 листопада 2021 року, у сумі 73186 (сімдесят три тисячі сто вісімдесят шість) гривень 37 копійок, та судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, тобто, всього, суму у розмірі 76214 (сімдесят шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень 37 копійок.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України).

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, а також, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України), оскільки, згідно із ст.9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція), підлягає застосуванню в Україні, як частина національного законодавства, що повністю узгоджується з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» №3477-IV від 23 лютого 2006 року, за якими суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ст.44 ч.1 ЦПК України).

За змістом ст.12 ч.5 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: … сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За приписами ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, при цьому, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

При цьому, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду (ст.284 ч.3 ЦПК України).

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд, відповідно до положень ст.287 ч.3 ЦПК України, може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення, 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.288 ч.1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також, не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (ст.19 ч.2 ЦПК України).

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Тож, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи (ст.274 ч.1 ЦПК України).

Згідно зі ст.279 ч.5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, при цьому, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Водночас, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (ст.279 ч.6 ЦПК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд, вивчивши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, дослідивши матеріали цивільного провадження, а також, з урахуванням приписів ст.288 ч.1 ЦПК України, за якими заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також, не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, вважає за необхідне, враховуючи обґрунтованість доводів представника заявника (відповідача) ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. у скерованій до суду заяві про перегляд заочного рішення задовольнити означену заяву, скасувавши заочне рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та, з урахуванням положень ст.19 ЦПК України, а також, клопотання представника заявника ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про призначення справи до розгляд у в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, оскільки, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, при цьому, за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 258-261, 263, 274, 277, 279, 287, 288 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про перегляд заочного рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (АТ «СЕНС БАНК») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Заочне рішення Нетішинського міського суду від 21 травня 2024 року у цивільній справі №679/411/24 (провадження №2/679/268/2024) за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувати.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Огойка А.А. про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, задовольнити.

Справу за позовом АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначити до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання з розгляду справи по суті призначити о 14:00 годині, 18 липня 2025 року, у приміщенні Нетішинського міського суду Хмельницької області (місто Нетішин Хмельницької області, проспект Незалежності, 12).

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення йому цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. Одночасно, з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів. Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.193 ч.1 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов до позивача.

Встановити позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст.179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені ст.178 ч.3-ч.5 ЦПК України. Одночасно, з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов`язаний її копію надіслати іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене ст.180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені ст.178 ч.3-ч.5 ЦПК України. Копію заперечення і додатків до нього одночасно з поданням його суду відповідач повинен надіслати іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на сторінці офіційного вебпорталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://nt.km.court.gov.ua

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: