КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/7567/24

номер провадження: 22-ц/824/8305/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року у складі судді Шевченко Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Київпастранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс») про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 була прийнята на роботу у філію КП «Київпастранс» тролейбусне ремонтно - експлуатаційне депо №1 13 березня 2015 року на підставі наказу №40-к на посаду контролера-касира. Наказом №108-к від 03 липня 2020 року позивачка переведена на посаду мийника-прибиральника з 06 липня 2020 року, де працює на даний час. Наказом №76 від 31 березня 2023 року мийникам-прибиральникам встановлено позмінний робочий графік доба через дві з 09 год 00 хв. по 09 год 00 хв., який діяв по 01 березня 2024 року. Однак облік робочого часу відповідно до цього графіка не змінився та обліковувався згідно попереднього, тобто восьмигодинний робочий тиждень з двома вихідними в суботу та неділю. На думку позивачки, за підприємством виник борг за необлікований робочий час, який складає 506 годин не облікованого робочого часу, 532 години у нічний час та 622 години надурочно.

Вказувала, що борг за підприємством складає 45 489 грн 40 коп. за необлікований робочий час, 9 565 грн 36 коп. доплата за роботу у нічний час та 50 836 грн 06 коп. доплата за надурочний час.

Зазначала, що оскільки вона не отримувала заробітну плату у повному розмірі майже рік, їй завдані моральні страждання. Вказувала, що вона є внутрішньо переміщеною особою, внаслідок бойових дій на початку 2015 року вона переїхала до міста Києва, де працює по теперішній час, проживаючи в орендованому житлі. Також завдана їй моральна шкода обумовлюється погіршенням її здоров`я, внаслідок чого вона з 18 березня по 22 березня 2024 року перебувала на лікарняному у зв`язку із захворюванням на гіпертонію.

З урахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з КП «Київпастранс» на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 105 890 грн 82 коп., в тому числі 19 060 грн 35 коп. ПДФО, 1 588 грн 35 коп. військовий збір, а також 100 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наказом тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо №1 КП «Київпастранс» (далі - ТРЕД №1 КП «Київпастранс») №76 від 31 березня 2023 року змінено графік роботи ТРЕД №1 КП «Київпастранс» на підставі ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Таким чином на підприємстві відбулася зміна організації виробництва, внаслідок якої змінилися істотні умови праці позивачки. Оскільки втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, а ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, не заявляла вимог про скасування наказу, яким їй змінено графік роботи, то відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, так як усі дії відповідача були вчинені з урахуванням тимчасових змін до норм трудового законодавства, які діють під час воєнного стану.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, оскільки не встановлено порушення роботодавцем законних прав позивачки, як працівника, і що таке порушення призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості по заробітній платі, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в оскаржуваній частині та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суді першої інстанції всі аргументи позивачки знайшли своє підтвердження. Так, наказом №76 від 31 березня 2023 року встановлено позмінний, цілодобовий графік роботи мийниць-прибиральниць. Свідок ОСОБА_2 , яка є мийницею рухомого складу, повідомила суду, що робота на займаній посаді відбувалася відповідно до наказу №76 від 31 березня 2023 року, тобто цілодобово. Свідок ОСОБА_3 - голова вільних профспілок, начальних відділу технічного контролю ТРЕД №1 підтвердив цілодобовий графік роботи мийниць-прибиральниць і додав, що як голова вільної профспілки неодноразово отримував відповідні звернення працівників і підіймав це питання на рівні керівництва ТРЕД №1, однак належних заходів вжито не було. Жодних аргументів, які б спростовували покази свідків і надані позивачкою докази в їх сукупності, в суді спростовано не було, жодних аргументованих заперечень відповідачем наведено не було. Проте суд не прийняв їх до уваги.

Вказує, що висновки суду першої інстанції, що мийникам-прибиральникам рухомого складу наказом ТРЕД №1 КП «Київпастранс» від 31 березня 2023 року №76 було встановлено облік часу роботи та часу відпочинку за графіком змінності: з 09.00 до 09.00 наступного дня, з 00.00 до 05.00 (не робочий час), оплата нічних годин здійснювалась з 22.00 до 24.00 (2 год нічних) а з 05.00 до 06.00 (1 год нічних), не відповідають дійсності. Окрім того, наказ директора ТРЕД №1 №76 від 31 березня 2023 року мийникам-прибиральникам встановлює позмінний робочий графік доба через дві з 09 год 00 хв. по 09 год 00 хв., жодні перерви ним не передбачено, свідки в судовому засіданні підтвердили, що жодних перерв не було і технічно це неможливо - з 00 год 00 хв. по 05 год 00 хв. діяла і діє комендантська година, що унеможливлює залишити робоче місце.

Зазначає, що суд першої інстанції зазначив, що наказом № 76 від 31 березня 2023 року змінено графік роботи ТРЕД № 1 КП «Київпастранс» на підставі ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, однак це суперечить власним висновкам. Окрім того, суд першої інстанції зазначав, що позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, не заявляла вимог про скасування наказу, яким їй змінено графік роботи ТРЕД № 1 КП «Київпастранс», однак позивачка оскаржувала наказ керівника роботодавця і не мала такого наміру. Суть позову полягає виключно в стягненні заробітної плати відповідно до об`єму виконаної роботи в повному обсязі. Також вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в основі позову є та обставина, що табелі заповнювалися не відповідно до обсягів виконаних робіт і графіку роботи, а як п`ятиденний робочий тиждень з тривалістю робочого дня вісім годин, тобто, цілком не відповідно до цілодобового графіка, встановленого наказом директора ТРЕД №1 №76 від 31 березня 2023 року, який міститься в матеріалах справи.

Представник КП «Київпастранс» - Шинкаренко О.С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, не заявляла вимог про скасування наказу, яким їй змінено графік роботи ТРЕД №1 КП «Київпастранс». В оскаржуваному рішенні судом підтверджується той факт, що заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась згідно табелів обліку робочого часу за фактично відпрацьований час та фактичні робочі нічні години. Також позивачці виплачувалась доплата в розмірі 50% тарифної ставки за розширену зону обслуговування на час вакантної посади мийника-прибиральника рухомого складу. Інші доводи позивачки не впливають на суть спірних правовідносин, а тому правомірно не були прийняті. Вважає, що враховуючи те, що підставою для встановлення неповного робочого часу стала збройна агресія російської федерації проти України, тобто, запровадження зміни істотних умов праці відбувалось не з ініціативи відповідача. Відповідні дії відповідача були вчинені з урахуванням тимчасових змін до норм трудового законодавства, які діють під час воєнного стану, про що й було зазначено в рішенні першої інстанції. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди не оскаржується, а тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України його законність та обґрунтованість в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засіданні, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Стаття 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач КП «Київпастранс» засноване на комунальній власності територіальної громади міста Києва, віднесене до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядковане Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). До складу підприємства входить, зокрема ТРЕД №1, що підтверджується Статутом КП «Київпастранс» (а.с. 35-58, т.1).

Наказом КП «Київпастранс» №40-к від 13 березня 2015 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в філію КП «Київпастранс» ТРЕД №1 на посаду контролера-касира.

В подальшому наказом КП «Київпастранс» №108-к від 03 липня 2020 року ОСОБА_1 з 06 липня 2020 року переведена на посаду мийника-прибиральника, де працює на даний час.

Відповідно до наказу Київської міської військової адміністрації від 20 березня 2023 року №1 «Про запровадження комендантської години на території міста Києва» з 26 березня 2023 року було запроваджено комендантську годину з 00.00 до 05.00 та встановлено режим світломаскування.

Вказані відомості є загальновідомими, а тому ці обставини не підлягають доказуванню в силу приписів ч.3 ст.82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

У зв`язку з цим наказом КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року змінено графік роботи ТРЕД №1 КП «Київпастранс». У відповідності до п. 1.2 вказаного наказу ОСОБА_1 було переведено на позмінний добовий графік (доба через дві): з 09 год 00 хв. до 09 год 00 хв. (наступного дня), комендантська година (неробочий час) з 24 год 00 хв. до 05 год 00 хв.

Наказом КП «Київпастранс» №91 від 14 березня 2024 року змінено графік роботи мийникам-прибиральникам рухомого складу, яким графік роботи зазначених працівників з 01 березня 2024 року переведено у попередній режим, сформовано денні та нічні бригади. Денна бригада з 09 год 00 хв. до 18 год 00 хв., з 8-годинним робочим днем, 5 днів на тиждень. Субота, неділя - вихідні дні.

Матеріали справи не містять доказів того, що цей наказ КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року у встановленому законом порядку визнаний судом незаконним з моменту його прийнята та був скасований судом.

Відтак протягом усього часу чинності наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року був обов`язковим для усіх посадових осіб та працівників підприємства (усіх його структурних підрозділів та філій) в силу приписів ст. 139 КЗпП України, яка визначає, що працівник зобов`язаний виконувати накази і розпорядження роботодавця, видані в межах його повноважень та відповідно до законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 зазначала, що після видання наказу №76 від 31 березня 2023 року облік робочого часу не змінився, що, на її думку, є порушенням її прав, та відповідно до здійсненого нею розрахунку є підставою для стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі у сумі 105 890 грн 82 коп., в тому числі 19 060 грн 35 коп. ПДФО та 1 588 грн 35 коп. військового збору.

Так, згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством: премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати: виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантів, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до ст. 108 КЗпП України робота в нічний час оплачується в підвищеному розмірі, який встановлюється генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективними договорами, але не нижче 20% тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи в нічний час.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, до зміни істотних умов праці відноситься: зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше.

24 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Закон визначає особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ організацій в Україні незалежно від форми власності, різновиду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану.

Як зазначалося вище, судом першої інстанції встановлено, що мийникам-прибиральникам рухомого складу наказом ТРЕД №1 КП «Київпастранс» від 31 березня 2023 року №76 було встановлено наступний облік часу роботи та часу відпочинку за графіком змінності: з 09 год 00 хв. до 09 год 00 хв. наступного дня, з 00 год 00 хв. до 05 год 00 хв. (не робочий час). Оплата нічних годин здійснювалась з 22 год 00 хв. до 24 год 00 хв. (2 години нічних) а з 05 год 00 хв. до 06 год 00 хв. (1 година нічних).

Наказом №76 від 31 березні 2023 року змінено графік роботи ТРЕД №1 КП «Київпастранс» на підставі ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Таким чином наявні у справі докази вказують на те, що на підприємстві відповідача філії КП «Київпастранс» - ТРЕД №1 відбулася об`єктивна зміна організації виробництва, внаслідок якої змінилися істотні умови праці позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.62 ГК України підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (ч.3 ст.64 ГК України).

Питання зміни організаційної структури підприємства є правом відповідного суб`єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності.

Реалізація цього права породжує обов`язок підприємства дотриматися гарантій прав працівників, зокрема тих, які визначені статтями 42, 49-2, 49-4 КЗпП України.

При цьому за загальним правилом втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається.

Схожого по суті висновку щодо недопустимості втручання в дискрецію роботодавця дійшов Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 947/38673/20 (провадження № 61-4917св24).

Відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Установлено, що впродовж дії наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась згідно табелів обліку робочого часу за фактично відпрацьований час та фактичні робочі нічні години.

Також встановлено, що ОСОБА_1 виплачувалась доплата в розмірі 50% тарифної ставки за розширену зону обслуговування на час вакантної посади мийника-прибиральника рухомого складу.

У даній справі ОСОБА_1 , заявляючи позовні вимоги про стягнення з КП «Київпастранс» на свою користь заборгованість по заробітній платі у сумі 105 890 грн 82 коп., не заявляла вимог про скасування наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року, яким змінено графік роботи ТРЕД №1 КП «Київпастранс», у томі числі й позивачці.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність та пропорційність.

Одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін (п.4 ч.3 ст. 2 ЦПК України)

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Системний аналіз вказаних норм процесуального закону вказує на те, що у межах цивільного процесу суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог, оскільки це суперечить принципу диспозитивності. Саме сторони визначають обсяг і межі спору, а суд вирішує спір виключно в рамках поданих вимог і доведених обставин. Порушення цього принципу призводить до базових принципів змагальності й диспозитвності та порушення процесуального балансу, що суперечить засадам цивільного судочинства.

Отже, установивши, що впродовж дії наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась згідно з введених цим наказом тимчасових змін до норм трудового законодавства, які діють під час воєнного стану, а ОСОБА_1 цей наказ не оскаржує і він не визнаний незаконним в іншому судовому провадженні, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка нараховувалась з урахуванням цього наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що всупереч доводів апеляційної скарги, без надання оцінки законності цього наказу КП «Київпастранс» №76 від 31 березня 2023 року, як підстави зміни робочого графіку, неможливо надати правову оцінку правильності нарахування позивачці заробітної плати відповідно до об`єму виконаної роботи.

З наведених підстав колегія суддів також не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які пояснили, що дійсно, робота на займаній позивачкою посаді, відбувалася цілодобово.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши наведені вище вимоги закону, правильно встановивши обставини спору, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі.

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Головуючий

Судді: