справа № 278/6124/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом до Моторного (транспортного) бюро України (далі МТСБУ) із якого просила стягнути 572 422,96 грн шкоди, заподіяної автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка сталася 21 травня 2023 року.

У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, що 21 травня 2023 року об 10 годині 15 хвилин ОСОБА_2 на 146 км автодороги М-06 поблизу с. Кам`янка Житомирського району Житомирської області керуючи автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 (CZ) здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, що у наслідку призвело до зіткнення його автомобіля із автом «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 , який був під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок вищевказаної ДТП обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень і вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки склала 323 440,76 грн.

Водночас, оскільки авто ОСОБА_1 було застраховане у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС», то вона звернулася із відповідною заявою до останнього та на підставі цього отримала відшкодування збитків у сумі 56 506,52 грн.

Через те, що вартість автомобіля ОСОБА_1 складає 640 436 грн позивачка недоотримала відшкодування на суму 583 929,48 грн, які належить стягнути із відповідача, бо станом на день вчинення вищезгаданої ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 (CZ) застрахована у встановленому законодавством порядку не була.

Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без фіксації його перебігу та заперечень щодо такого порядку від учасників не надходило і судом не встановлено.

Відповідач МТСБУ у відзиві на позовну заяву заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не дотрималася порядку звернення до відповідача із заявою про виплату відшкодування нанесеної шкоди у порядку визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування наземних транспортних засобів», а одразу звернулася до суду із цим позовом. Зазначений перебіг подій призвів до того, що відповідач був унеможливлений визначити розмір шкоди, заподіяний ОСОБА_1 відповідно до приписів законодавства України. Водночас МТСБУ звертає увагу на те, що наданий позивачкою висновок був отриманий із порушенням процедури, визначеної вищевказаним законом України, а тому є недопустимим доказом. Також МТСБУ звертає увагу суду на те, що позивачка всупереч наказу Фонду Державного майна України № 142/5/2092, яким затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, надала звіт оцінки ринкової вартості КТЗ до якого не долучила фотографій пошкодженого КТЗ та жодних методичних рекомендацій, що свідчить про неповноту такого висновку. Окрім цього, відповідач вказує, що цей позов є передчасним, оскільки перш за все, у разі незгоди позивачки із виплаченою їй сумою страхового відшкодування вона повинна була задовольнити свої вимоги на підставі договору добровільного страхування і лише після цього звертатися з вимогами до відповідача.

ОСОБА_1 , у свою чергу, скерувала до суду відповідь на відзив у якому підтримала свою позицію, викладену в позові. Окрім цього, заявниця зазначила, що вона зверталася до свого страховика із відповідною заявою та отримала страхове відшкодування, але страхова сума, визначена умовами договору, виявилася замалою щоби повністю покрити завдані їй збитки. Водночас, заявниця також звернула увагу суду на те, що посилання відповідача на неповноту наданих нею письмових доказів є безпідставними, оскільки відповідно до положень процесуального законодавства сторона має право подати до суду належним чином засвідчений витяг із письмового доказу, у разі якщо для правильності вирішення спору відсутня необхідність у повному дослідженні такого доказу. Решту доводів відповідача ОСОБА_1 заперечила у зв`язку з неправильним трактування відповідачем норм законодавства України.

Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

26 червня 2023 року постановою Житомирського районного суду Житомирської області в адміністративній справі № 278/2567/23 ОСОБА_2 визнганий винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу. Водночас, із тексту вказаної постанови вбачається, що вчинення ОСОБА_2 зазначеного адміністративного правопорушення призвело до того, що 21 травня 2023 року о 10 годині 15 хвилин на 146 кілометрі автодороги М-06 поблизу с. Кам`янка Житомирського району відбулося зіткнення його транспортного засобу «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 (CZ) з транспортним засобом «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Цивільно-правова відповідальність позивачки станом на момент вчинення вищезгаданої ДТП згідно із договором № 85086Га3р від 01 березня 2023 року була зареєстрована у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «АРКС» (а.с. 29-31).

Відповідно до висновку експерта № 361.23ЕД від 01 серпня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 станом на момент ДТП (21 травня 2023 року) становить 323 440,76 грн (а.с. 12-16).

Із листа Моторного (транспортного) бюро України № 9-03/28604 від 30 серпня 2023 року встановлено, що у відповідь на звернення представника позивачка адвоката Бородіна Д.В. відповідач повідомляє, що ним за період з 01 січня 2010 року по 29 серпня 2023 року не виявлено інформації про внутрішні та/або міжнародні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі, які б стосувалися транспортного засобу «Mazda» д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 21).

30 серпня 2023 року Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Житомирській області у листі № 31/6-66аз-2023 повідомив, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів інформація щодо реєстрації на території України транспортного засобу «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 (CZ) відсутня (а.с. 23).

31 серпня 2023 року Державною митною службою України у листі № 19/19-02-02/8.19/3614 повідомлено адвоката Бородіна Д.В. про те, що станом на 30 серпня 2023 року за відомостями інформаційних ресурсів Держмитслужби даних щодо перетину митного кордону України транспортним засобом марки «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 (CZ) не виявлено (а.с. 22).

Водночас, згідно зі звітом № КТЗ-230912/1 від 12 вересня 2023 року середня ринкова вартість автомобіля «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 станом на день виготовлення звіту становить 640 436 грн (а.с. 17-20).

Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів (частина перша ст.1187 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 3 ст.1187 ЦК України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України).

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявність непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Згідно з ст. 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку.

Статтею 22 Закону України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Приписами ст. 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Положення ст. 30 Закону вказують на те, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, згідно з підпунктом "а" п.41.1 ст.24 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, окрім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб- транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ врегульовуються Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказ Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Так, відповідно до п. 4.1. Методики оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

За правилами п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ.

Відповідно до п.п. к-н п. 4.4 Методики у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається, зокрема, така інформація: результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів. Окрім цього, відповідно до п.п. с вказаного пункту Методики у висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається також додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Разом із тим, абз. 2 п. 5.1. Методики передбачено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані наведені правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задволення позову з огляду на таке.

Зазначений висновок суду зумовлений тим, що суд при ухваленні рішення в цій справі не приймає до уваги звіт № КТЗ-230912/1 від 12 вересня 2023 року, оскільки він виготовлений без дотримання вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Зокрема, суперечність зазначеного звіту приписами Методики зумовлена тим, що у ньому попри положення п.п. к-н п. 4.4 Методики відсутня інформація про: результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; про комплектність та укомплектованість КТЗ; про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів.

Також за відсутності даних про візуальний огляд транспортного засобу позивачки всупереч абз. 2 п. 5.1. Методики у матеріалах справи відсутнє також рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд.

Окремо суд звертає увагу позивачки і на те, що за правилами п.п. с п. 4.4 Методики у звіті про оцінку КТЗ мають бути зазначені також додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки.

Проте у тексті самого звіту відсутні будь-які посилання на наявність до нього додатків і позивачкою такі додатки в розпорядження суду не надані.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, ст. 81 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом із тим ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Окрім цього, судом також звернено увагу і на те, що оцінка ринкової вартості автомобіля позивачки здійснювалася станом на 12 вересня 2023 року, в той час коли ДТП, за наслідками якої було пошкоджено майно заявниці, сталося 21 травня 2023 року.

Ураховуючи викладене, а також зважаючи на те, що визначення ринкової вартості автомобіля позивачки відбувалося станом на дату, яка на три місяці більша за дату вчинення ДТП, суд вказує, що звіт про оцінку КТЗ, наданий позивачем, не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки виготовлений із порушенням приписів, встановлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відтак, позивачкою всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не доведено, що належний їй транспортний засіб є фізично знищеним, тобто що вартість його відновлювального ремонту є вищою за ринкову вартість її автомобіля станом на день вчинення ДТП, а відтак ОСОБА_1 і не довела суму страхового відшкодування, яку вона просила стягнути із відповідача.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що заявницею доведена вартість відновлювального ремонту її автомобіля. Однак із огляду на відсутність в матеріалах справи письмових доказів стосовно розміру страхового відшкодування, отриманого ОСОБА_1 від її страховика, суд унеможливлений вирішити питання стосовно стягнення із відповідача на користь позивачки страхового відкшодування в частині оплати відновлювального ремонту її автомобіля.

Результати розгляду цієї справи не дають суду підстав стягнути із відповідача на користь позивачки судові витрати за її розгляд.

Щодо судових витрат відповідача суд зауважує наступне.

За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, всупереч ч. 3 ст. 137 ЦПК України сторона відповідача не надала в розпорядження суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зазначений перебіг подій унеможливлює суд здійснити розподіл судових витрат відповідача у встановленому процесуальним законом порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 червня 2025 року.

Суддя Віктор Мокрецький