Справа № 161/3728/25
Провадження № 2/161/2110/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що відповідач є батьком трьох дітей. На підставі судового наказу Луцького міськрайонного суду від 02 вересня 2024 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі частини його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, для кожного з дітей, починаючи з 29 серпня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач не бере участі у вихованні та добровільному утриманні дітей, діти проживають разом з нею, вона не працює, оскільки здійснює догляд за найменшою дитиною до досягнення трирічного віку, а відповідач офіційно працевлаштований, має відмінний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, а тому спроможний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення наймолодшою донькою ОСОБА_3 трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно.

Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що з нього стягуються аліменти в максимальному розмірі частки від його доходів, а тому він не може нести витрати на утримання колишньої дружини, просить в позові відмовити.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст.ст. 75, 84 СК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягла трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, займає посаду медичного директора КП «Балтська багатопрофільна лікарня Балтської міської ради Одеської області», заробітна плата нарахована за період з 01.08.2024 по 28.02.2025 без урахування аліментів становить 302655,71 грн., сплачені аліменти за вказаний період в розмірі 132124,17грн. Будь яких доказів того, що відповідач не має можливості надавати таку допомогу дружині суду не надано. Посилання відповідача на те, що з нього стягується аліменти на утримання дітей у максимальному розмірі від заробітку, не є тою підставою для відмови у задоволенні даного позову. Зазначені зобов`язання виникають з різних юридичних підстав та не є взаємовиключними. Обмеження у вигляді максимальної межі утримання у розмірі 50% доходу, передбачене Законом України «Про виконавче провадження», стосується виконання судового рішення, але не обмежує суд у вирішенні питання про наявність права на утримання та визначення розміру такого утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст.75, 84, 110,112,180,182 та 183 СК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 25 лютого 2025 року .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила Присяжнюк