Справа № 203/3495/25
Провадження № 2/0203/1773/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

за участю секретаря Погрібного О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач, КП «Теплоенерго» ДМР (, м. Дніпро), з підстав прострочення зобов`язання по оплаті за теплопостачання пред`явило через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по сплаті за теплопостачання в загальному розмірі 17 961,70 грн., з яких: сума основного боргу 10 024,04 грн., інфляційні збитки 6 313,97 грн., 3% річних 1 623,69 грн., а також про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за пред`явлення цього позову в розмірі 3 028 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних періодів з жовтня 2016 року по 2021 рік надавало теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрованими користувачами є відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку № 903-4007052, повинен був сплачувати кошти за надані послуги щомісячно. Однак, оплата за такі послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим, станом на 01 грудня 2023 року з`явився борг перед позивачем за період з 01 жовтня 2016 року по 01 грудня 2023 року в сумі 17 286,07 грн.

Позивач вказує, що даний борг було реструктуризовано шляхом укладання зі споживачем ОСОБА_1 договору про реструктуризацію заборгованості за послуги центрального опалення та гарячого водовідведення № 176/2023р./Ц.О.А. строком на 12 місяців. Також умовами цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, підприємство КП «Теплоенерго» має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку.

Відповідно до розрахунку, з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою складає: сума основного боргу 17 286,07 грн., з яких: 10 024,04 грн. сума основного боргу станом на 01 травня 2025 року, 6 313,97 грн. інфляційні збитки, 1 623,69 грн. 3 % річних.

Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв.

З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 27 травня 2025 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, 18 червня 2025 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні з наведених у ньому підстав.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засіданні не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позов визнає в частині стягнення з нього основного боргу за надані послуги теплопостачання, позов в частині стягнення з нього інфляційних втрат, 3 % річних не визнав, просив відмовити в цій частині, а також застосувати строки позовної давності щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» ДМР є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування тапостачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів (а.с. 17, 18, 19-23, 24).

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не оспорюється, що КП «Теплоенерго» ДМР надає послуги з централізованого опалення, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 2023 від 27 листопада 2023 року (витяг з домової книги про склад родини та реєстрації) за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований з 14 лютого 2008 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Встановлено, що первісно на ім`я ОСОБА_2 було відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , за яким споживачам за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно сплачувати комунальні послуги щомісячно за 2 зареєстрованих осіб, проте оплата за ці послуги не здійснювалась належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 грудня 2023 року становила 17 286,07 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 01 грудня 2023 року (а.с. 9-11).

В той же час, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 57 років, про що Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 06 квітня 2020 року складно відповідний актовий запис № 162 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 36) і зареєстрованим у квартирі залишився лише відповідач.

18 грудня 2023 року між КП «Теплоенерго» ДМР та ОСОБА_1 було укладено договір № 176/2023р./Ц.О.А. про реструктуризацію заборгованості за послуги постачання теплової енергії. (а.с.7-8).

За умовами пунктів 1.1, 1.2. вказаного договору КП «Теплоенерго» ДМР та ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), підприємство реструктуризує заборгованість з плати за послуги з постачання теплової енергії, що утворилася станом на 01 грудня 2023 року на суму 17286,07 грн. Суму реструктуризованої заборгованості, що зазначена в п.1.1. цього договору громадянин сплачує відповідно до графіків здійснення платежів (Додаток № 1).

Графіком здійснення платежів з реструктуризації заборгованості за послуги з постачання теплової енергії передбачена сплата у грудні 2023 року суми 5762,03 грн., та в подальшому у 2024 року щомісяця сплата ануїтетних платежів в сумі 960,34 грн. з січня по грудень 2024 року (а.с.8).

На виконання умов договору реструктуризації відповідачем згідно графіку платежів 12 грудня 2023 року сплачено 5762,03 грн., та в подальшому проведені платежі на суму 1500,00 грн. 13, 19, 21 січня 2025 року, що підтверджується даними особового рахунку № НОМЕР_1 (а.с.9-11).

Разом з тим, умови договору про погашення заборгованості рівними платежами у 2024 року відповідачем порушені і такі платежі не здійснювались.

За умовами п.2.2.2. цього договору підприємство має право звернутися з позовом до суду про стягнення непогашеної суми реструктуризованої заборгованості у разі дострокового розірвання договору про реструктуризацію.

Відповідно до п. 3.3 договору реструктуризації в разі несвоєчасної оплати споживачем, підприємство нараховує пеню в розмірі від 0,01 % до 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від загальної суми заборгованості.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» ДМР здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с. 18). Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється і на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору.

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляються на основі типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07 липня 2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Відповідно до п.15 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

На підставі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною першою ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, з суми заборгованості у 17286,07 грн., стосовно якої досягнуто умов про її реструктуризацію за договором від 18 грудня 2023 року, відповідачем сплачено 5762,03 грн. та 1500,00 грн., з порушенням умов договору про періодичність платежів з січня по грудень 2024 року, у зв`язку з чим залишок суми заборгованості за договором від 18 грудня 2023 року становить 10024,04 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 6 313,97 грн. та 3 % річних від суми боргу в розмірі 1 623,69 грн., задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наданого позивачем до позову розрахунку інфляційних витрат та 3% відсотків річних вбачається, що інфляційні витрати розраховані за період з жовтня 2016 року по лютий 2022 року та становить 6 313,97 грн., 3 % річних розраховані за період з 01 жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року та становлять 1 623,69 грн. (а.с. 9-11, 12-14).

За умовами п.2.2.2. цього договору підприємство має право звернутися з позовом до суду про стягнення непогашеної суми реструктуризованої заборгованості у разі дострокового розірвання договору про реструктуризацію.

Яв видно з матеріалів справи договір про реструктуризацію від 18 грудня 2023 року не розривався і є чинним, а тому підстави для застосування іншого порядку нарахування та стягнення заборгованості минулих періодів, окрім як відповідно до умов цього договору, відсутні, оскільки сума заборгованості наданий час виникла з договору від 18 грудня 2023 року про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до п. 3.3 договору реструктуризації в разі несвоєчасної оплати споживачем, підприємство нараховує пеню в розмірі від 0,01 % до 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% від загальної суми заборгованості.

Тобто, як видно з матеріалів справи, 18 грудня 2023 року між сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості, відповідного до умов якого визначено строки та розміри щомісячних платежів, окрім поточних, на період з грудня 2023 року по грудень 2024 року, тому підстави для нарахування інфляційного збільшення та трьох відсотків річних за прострочення зобов`язання за період з жовтня 2016 року по 23 лютого 2022 року, тобто за період до укладення договору, яким обумовлена сума загального боргу станом на 01 грудня 2023 року, і поза межами договору про реструктуризацію, відсутні.

Крім того, суд приймає до уваги, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення за період з жовтня 2016 року по лютий 2022 року 3% річних в розмірі 1 623,29 грн. та інфляційних збитків в розмірі 6 313,97 грн.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1689,86 грн. ((10024,04 грн. х 3028,00 грн.)/17961,70 грн. = 1689,86 грн.).

Керуючись ст.ст. 3-5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (; місцезнаходження: просп. Слобожанський, 29, м. Дніпро, 49000) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість по сплаті за теплопостачання в розмірі 10 024,24 грн. (десять тисяч двадцять чотири гривні 24 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (; місцезнаходження: просп. Слобожанський, 29, м. Дніпро, 49000) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1 689,86 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять гривень 86 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги у паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене і підписане 19 червня 2025 року.

Суддя О.В. Колесніченко