Справа № 397/670/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

16.06.2025 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимович І.В., перевіривши матеріали позовної заяви по цивільній справі №397/670/25

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 )

Предмет позову: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка на підставі ст. 110, 112, 161 СК України звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 26.08.2009 Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №382;

- визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з нею, їх матір`ю ОСОБА_1 .

Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч.1, 3, 6 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

В порушення вимог п.2, 5-10 ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява не містить: адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відомостей про зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У прохальній частині позовної заяви позивачка просить розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітніх дітей разом з матір`ю.

Проте позивачкою викладено обставини тільки в частині позовних вимог про розірвання шлюбу, в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей не викладено обставини, якими вона обґрунтовує дані вимоги та не зазначено доказів на їх підтвердження.

Згідно із п. 3, 4 Постанови Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбаченихст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно дост. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно дост. 110 СК. У заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

З позову взагалі не вбачається, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дітей, хоча при звернення до суду з позовом позивачка посилається на ст. 161 СК України, якою передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Позивачка не вказує, чи зверталася вона або відповідач до органу опіки та піклування з питань визначення місця проживання дітей, які заходи органом опіки та піклування вживались.

Позивачем не зазначено жодних доказів щодо наявності довідок та характеристики з місця роботи і місця проживання, інших документів, що характеризують батьків і їх відношення до дітей, поведінку за місцем роботи і за місцем проживання, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дітей.

В позовній заяві позивач жодним чином не обґрунтовує чи відповідає найвищим інтересам дітей визначення місця проживання з матір`ю, чим це підтверджується.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), від 18 липня 2022 року у справі № 405/4659/21 (провадження № 61-5775св22), від 27 червня 2024 року (справа № 595/111/24, провадження № 61-8151ск24) за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення на проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч.2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумачення ст. 160 і 161 СК України свідчить, що сторони не позбавлені права врегулювати питання про місце проживання дітей, про зміну місця їх проживання тощо за домовленістю між собою. Водночас, судом визначається місце проживання дітей лише у випадку недосягнення згоди між батьками про місце проживання дітей з одним із них.

Також, згідно ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

В порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, оскільки вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2, п.1 ч. 4, п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Також у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України встановлюються різні строки для розгляду справ про розірвання шлюбу (розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження) та визначення місця проживання дитини (не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, тобто підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження).

Крім того, при розгляді спору про визначення місця проживання дітей, у відповідності до ст. 19 СК України, обов`язковим є залучення Органу опіки та піклування та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи. При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про визначення місця проживання дитини, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, тому зазначені вище вимоги повинні розглядатися окремо.

Таким чином, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дітей.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заява додається документ, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 п.1 п.п.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатих осіб, що становить 1211,20 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

При зверненні до суду позивачкою заявлено дві вимоги немайнового характеру: про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Проте позивачем оплачено судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу і не оплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру про визначення місця проживання дітей.

Таким чином, з урахуванням того, що позивачкою заявлені вимоги, які можуть бути предметом розгляду окремих справ, суд приходить до висновку, що позивачці необхідно визначитися з обсягом позовних вимог (предметом позову) та сплатити судовий збір у відповідності до заявлених вимог.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовну заяву позивачки слід залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків поданої позовної заяви шляхом подачі позовної заяви в новій редакції із зазначенням:

- адреси електронної пошти, відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

- відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- відомостей про зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині визначення місця проживання дітей; зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини;

- надати довідки та характеристики з місця роботи і місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дітей, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дітей;

- надати висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, які бажають проживати з дітьми, а також інші документи, що стосуються справи, як це передбачено ст. 19 СК України (у разі заявлення вимоги про визначення місця проживання дітей);

- сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру про визначення місця проживання дітей в розмірі 1211,20 грн. ( у разі заявлення даної вимоги).

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України , суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У випадку не усунення недоліків у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Копію ухвали направити позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Максимович