КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/9016/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Саліхова В. В., Писаної Т. О.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі :адвоката Іванченко О. І., в інтересах ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Іванченко Ольги Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Коваленко І. В.

від 05 лютого 2025 року

у цивільній справі № 755/9142/24 Дніпровського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Губко Юлія Володимирівна,

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого позову вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Ровеньки Луганської області померла мати позивача ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Ровеньки Луганської області померла її мати - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом померлої. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким своє майно заповіла донці ОСОБА_1 .

Вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не була обізнана про наявність складеного на її користь заповіту. ОСОБА_2 не повідомляла про заповіт, і примірник заповіту їй не вручався. Заповіт був знайдений нею лише у грудні 2023 року серед особистих речей матері, перебираючи їх разом із сином у м. Києві.

Причини пропуску строку вважає вагомими, а саме: Внаслідок російської агресії та введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року, позивачка з початку березня 2022 року виїхала з родиною до Західної України, а також мала відрядження за кордон. Останній рік до своєї смерті ОСОБА_2 хворіла та проживала у м. Ровеньки Луганської області, де і померла. Усі документи, включаючи документи на спадкове майно, знаходились у померлої.

Через необізнаність позивачка не знала, що може звернутись до будь-якого нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, та немає необхідності кудись їхати. Для оформлення спадщини їй були потрібні значні матеріальні витрати, з якими на той час були труднощі.

Неможливість подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса також була зумовлена тим, що зареєструвати смерть матері в органах РАЦС було неможливо, тому позивачці необхідно було встановлювати факт смерті матері в судовому порядку на підконтрольній території.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року встановлено факт смерті ОСОБА_2 . Свідоцтво про смерть позивачка отримала у м. Києві лише 15 листопада 2023 року.

13 грудня 2023 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, і нотаріус завів спадкову справу № 1505/2023. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку.

З огляду на наведені обставини просила визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк терміном 3 місяці для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року відмовлено у задоволені позову.

В апеляційній скарзі адвокат Іванченко О. І., в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що суд не взяв до уваги, що мати позивачки померла на тимчасово окупованій території у м. Ровеньки Луганської області, і внаслідок військових дій та тимчасової окупації позивачка не мала можливості потрапити туди для отримання документів про смерть матері. Апелянт підкреслює, що ці обставини є загальновідомими та свідчать про поважність причин пропуску строку, оскільки об`єктивно унеможливили своєчасне отримання документів та встановлення факту смерті. Поїздка в зону бойових дій пов`язана з ризиком для життя. Військові дії відносяться до обставин непереборної сили. Позивачка послідовно і наполегливо вчиняла дії щодо оформлення факту смерті матері. Її син двічі звертався до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак позови були повернуті через невказання всіх необхідних даних. Факт смерті ОСОБА_2 було встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року, і свідоцтво про смерть було отримано лише 15.11.2023. Після отримання свідоцтва позивачка звернулася до нотаріуса.

На момент смерті матері в Україні діяв режим воєнного стану, і позивачка вимушено виїхала за межі України, отримавши тимчасовий захист у Республіці Франція 17.01.2023. Вона не мала змоги подати заяву до консульства за кордоном, оскільки не мала свідоцтва про смерть матері.

Вважає, що позивачку було введено в оману щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини на весь час дії воєнного стану згідно з постановою КМУ № 164 від 28.02.2022. Вона не знала, що з 29.06.2022 строк було збільшено лише до 10 місяців, і чекала закінчення воєнного стану. Позивачка не була обізнана про наявність складеного на її користь заповіту, оскільки мати її про це не повідомляла, і примірник заповіту їй не вручався. Заповіт був знайдений лише у грудні 2023 року.

Зауважувала, що відповідач не заперечував проти задоволення позову, а суд першої інстанції проігнорував та не дослідила обставини, які мають значення для справи, порушивши право позивачки на справедливий суд.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства, справу розглядати у відсутність представника Київської міської ради.

Інші учасники справи правом подачі відзиву не скористались.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Губко Ю. В. надіслала до суду лист, в якому просила розглядати дану справу у відсутність представника нотаріальної контори та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Іванченко О. І., в інтересах ОСОБА_1 , підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Іванченко О. І., в інтересах ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено й підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області 25.03.2016, згідно відомостями свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3 є: батько ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (а.с. 19).

ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » після укладення 08.09.1989 шлюбу з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.1990 Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, який 06.04.1993 розірвано (а.с. 20, 21).

19.12.2007 позивач уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим повторно 18.02.2016 відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №1838), який 25.03.2016 розірвано (а. с. 22-23).

На підтвердження зміна прізвища померлої матері позивачки з « ОСОБА_9 » (згідно свідоцтва про народження позивачки) на « ОСОБА_10 » (згідно паспорту померлої ОСОБА_2 ) сторона позивача надала копії: довідки № 114/02-3.76 від 02.04.2007, виданої заступником начальника відділу Ровенського міського управління юстиції Луганської області Тарнавською Г. І. про те, що: «10 грудня 1980 року в відділі реєстрації цивільного стану Ровенського міського управління Луганської області зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , актовий запис № 754. «16» серпня 1995 року у відділі реєстрації актів цивільного міста Ровеньки Луганської області зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 268. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: ОСОБА_12 . Їй ОСОБА_10 » (а.с.28); свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , виданим 16.08.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ровеньки Луганської обл. (актовий запис № 268) (а.с. 29)

У той же час, як зазначено судом, факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заперечується сторонами.

Також судом встановлено, що мати позивача - ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ровеньки Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому вказано, що актовий запис про смерть складено 16.11.2023 № 1422 (а.с. 8).

Факт смерті ОСОБА_2 в м. Ровеньки Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 17.10.2023 у цивільній справі № 754/14486/23 за заявою ОСОБА_13 , заінтересована особа: Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві про встановлення факту смерті (а.с. 13).

На момент смерті спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту громадянина України ОСОБА_2 . Серії НОМЕР_4 , виданого 07.01.2003 Ровенківським МВУ МВС України в Луганській області (а.с. 14).

На момент смерті ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 03.09.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л. О., за № 1954, зареєстрованого в КП КМР «Київське міське БТІ» 01.10.2009, за реєстровим № 174, належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 17).

За життя ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 заповіла дочці ОСОБА_14 . Реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі за номером: 47931996, що підтверджується наявним в матеріалах справи заповітом, посвідченим 03 вересня 2009 року приватним нотаріусом КМНО Палагутою Л. О. та зареєстрованим в реєстрі за № 1961 (а.с. 9-10).

Судом встановлено, що 13 грудня 2023 року до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_13 , на підставі довіреності, посвідченої Палагутою Л. О., приватним нотаріусом КМНО 03 травня 2023 року та зареєстрованої в реєстрі за № 215, місце проживання яких зареєстровано за адресою:

АДРЕСА_4 грудня 2023 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю. В. заведено спадкову справу № 1505/2023, яку зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 71718616, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру № 75113244 від 13.12.2023 (а.с. 11)

Того ж дня, 13 грудня 2023 року нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю. В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Було роз`яснено право на оскарження постанови у судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходив із того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, що підтверджують об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які унеможливили подачу заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Суд зазначив, що такі обставини, як необізнаність про заповіт, воєнний стан, перебування позивачки за кордоном та отримання свідоцтва про смерть матері після спливу шестимісячного строку, не є поважними причинами в розумінні статті 1272 ЦК України. Суд посилався на сталу судову практику Верховного Суду, згідно з якою проживання за кордоном та військові дії самі по собі не є об`єктивними та непереборними перешкодами для звернення із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач мала можливість вчинити активні дії для прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України, а також ч. 1-2 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Стаття 1269 ЦК України визначено, шо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до положень статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Водночас, Законом України № 3450-IX від 08.11.2023, що набув чинності 30.01.2024, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 20 такого змісту:

«20. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

Наведені положення законодавства, які підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, суд першої інстанції не врахував.

Оскільки смерть ОСОБА_2 була зареєстрована 16.11.2023 року, строк на прийняття спадщини, відповідно до пункту 20 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, слід обчислювати саме з дня державної реєстрації смерті, тобто з 16.11.2023 року. Таким чином, на день звернення ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса - 13.12.2023 року , а також на день звернення з позовом у травні 2024 року , строк для прийняття спадщини не був пропущеним. Закон № 3450-IX має зворотну дію та застосовується до спадщини, що відкрилася після введення воєнного стану.

Отже, оскільки строк на прийняття спадщини не є пропущеним згідно з чинним законодавством, позивачка має право звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус як посадова особа, уповноважена державою, зобов`язаний вчиняти нотаріальні дії, зокрема видавати свідоцтва про право на спадщину, які спрямовані на захист прав та законних інтересів громадян. Відповідно до Закону України «Про нотаріат», нотаріус не має права відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона відповідає законодавству України.

За встановлених апеляційним судом обставин реєстрації смерті спадкодавця та вчасного прийняття спадщини позивачкою, нотаріус не має законних підстав для відмови у вчиненні цієї нотаріальної дії з мотивів пропуску строку, адже цей строк не пропущений, і позивачка може реалізувати своє право на спадкування в загальному порядку, передбаченому законом.

Водночас, оскільки строк не пропущений, то немає потреби у його визначенні додатковим, отже підстави відмови у позові є помилковими, з огляду на що відповідно до ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні із викладенням мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Іванченко Ольги Ігорівни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 лютого 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 червня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

В. В. Саліхов