КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1028/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Шпаковичу С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Гонтарєва Романа Миколайовича на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року (суддя Аксьонова Н.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення способу участі баби у вихованні онуки,

встановив:

у жовні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила визначити наступний спосіб її участі у вихованні малолітньої онуки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

1. Вона має право забирати онуку ОСОБА_3 за адресою фактичного проживання дитини на дату зустрічі (на дату подання позову адреса: АДРЕСА_1 ) в опікуна ОСОБА_2 кожної п`ятниці кожного місяця з 14:00 год. до місця її реєстрації: АДРЕСА_2 , та повертати опікуну після зустрічі в неділю до 15:00 год. за адресою фактичного проживання дитини на дату зустрічі;

2. Вона має право забирати онуку ОСОБА_3 за адресою фактичного проживання дитини на дату зустрічі (на дату подання позову адреса: АДРЕСА_1 ) в опікуна ОСОБА_2 щорічно в літній період - на строк 45 календарних днів, з 1 червня по 15 липня кожного року за місцем її реєстрації: АДРЕСА_2 . За домовленістю з опікуном цей період може бути змінений, для цього опікун має звернутися з листом до неї за 10 днів до 1 червня та повідомити про бажання перенести такий відпочинок на інший період. За умови двосторонньої згоди про перенос відпочинку між нею та опікуном, цей період може бути змінено;

3. Вона має право забирати онуку ОСОБА_3 щорічно в день народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року (якщо в цей день дитина знаходиться не в неї) - тривалістю спілкування не менше чотирьох годин в цей день (час визначається за домовленістю між нею та опікуном, для цього опікун має звернутися з листом до неї за 10 днів до 5 червня та повідомити про години зустрічі з дитиною в цей день) за адресою фактичного проживання дитини на дату зустрічі (на дату подання позову адреса: АДРЕСА_1 ) в опікуна ОСОБА_2 та після зустрічі повернути опікуну за адресою фактичного проживання дитини на дату зустрічі);

4. Вона має право безперешкодно та без обмеження в часі спілкуватися з онукою ОСОБА_3 телефоном, засобами інтернет-зв`язку, листуванням через електронну пошту та в месенджерах у вільний від навчальних занять дитини час;

5. У разі хвороби дитини ОСОБА_3 пропущені дні спілкування, визначені в пунктах 1-4, переносяться на найближчій відповідний день тижня у встановленому судом порядку. Факт хвороби дитини має бути підтвердженим медичною довідкою лікаря, з яким укладено декларації про вибір лікаря для надання первинної медичної допомоги. Копію довідки опікун має надіслати листом на адресу її реєстрації: АДРЕСА_2 протягом трьох днів з дня її отримання у лікаря.

6. У разі хвороби дитини ОСОБА_3 під час її перебування у неї, вона зобов`язана звернутися за медичною допомогою до сімейного лікаря за місцем своєї реєстрації та повідомити про це опікуна дитини ОСОБА_2 протягом доби з моменту хвороби дитини. За умови підтвердження факту хвороби дитини медичною довідкою і така хвороба унеможливлює повернення дитини опікуну в строки, зазначені в пунктах 1-3, вона зобов`язана повернути дитину опікуну після повного одужання, що також підтверджується медичною довідкою;

7. В разі існування небезпеки для життя та здоров`я дитини, пов`язаної з війною в Україні (повітряна тривога, загострення військової ситуації в її регіоні проживання або регіоні проживання дитини) її зустріч з онукою відбувається в дні, визначені в пунктах 1-3 після закінчення повітряної тривоги або після закінчення загострення військової ситуації в її регіоні проживання або регіоні проживання дитини. Якщо повітряна тривога або загострення військової ситуації в день зустрічі відбувається тільки в її регіоні проживання, вона може мати спілкування з онукою за місцем проживання дитини на день зустрічі в межах часу зустрічей, визначених пунктах 1-3. Якщо повітряна тривога або загострення військової ситуації в день зустрічі відбувається тільки в регіоні проживання опікуна, вона має право подовжити перебування онуки за адресою її реєстрації до закінчення повітряної тривоги або до закінчення загострення військової ситуації в регіоні проживання опікуна;

8. опікун ОСОБА_3 - ОСОБА_2 зобов`язана:

- надавати їй технічну можливість для спілкування з дитиною ОСОБА_3 : надати їй свій актуальний номер/номери телефону, номер/номери телефону дитини, повідомляти про зміну телефонних номерів, свого та дитини, не пізніше наступного дня після настання відповідних змін, не блокувати її контакт в телефонній книзі та месенджерах свого телефону та телефону дитини;

- повідомляти їй телефоном та/або засобами інтернет-зв`язку та/або листуванням через електронну пошту та/або месенджери та листами на адресу її реєстрації про зміну фактичного місця проживання дитини та про місце тимчасового перебування не пізніше ніж за 3 календарні дні до зміни такого місця проживання/перебування;

- повідомляти її телефоном та/або засобами інтернет-зв`язку та/або листуванням через електронну пошту та/або месенджери та листами на адресу її реєстрації про місце та графік навчання дитини в школі та гуртках, успіхи в навчанні, а також про стан здоров`я дитини, дитячого лікаря, з яким укладено декларації про вибір лікаря для надання первинної медичної допомоги не пізніше наступного дня після настання відповідних змін.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що вона є рідною бабусею по батькові малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки якої, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , трагічно загинули під час активних військових дій на в`їзді в с. Количівка Чернігівського району Чернігівської області ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їй та її чоловіку нічого не було відомо про смерть дітей через перебування в той час за межами міста та повну відсутність зв`язку. Вона та її чоловік дізналась про смерть сина лише 5 квітня 2022 року і навіть тоді доїхати в місто змоги не було, оскільки міст через річку Десна на в`їзді в місто 22 березня 2022 року був підірваний, а розлив води не давав змогу

добратися до Чернігова. Весь цей час її онука ОСОБА_3 , яка дивом вижила під час загибелі батьків, вимушено перебувала у тітки ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_6 , оскільки вони перші дісталися міста Чернігова та забрали до себе дитину. У відповідачки та її чоловіка є маленька дитина, вони живуть в м. Київ в орендованих квартирах.

Позивачка стверджувала, що після приїзду до Чернігова, вона намагалась опікуватись осиротілою онукою, забрати її до себе, оформити на себе опіку, однак, ОСОБА_2 всіляко перешкоджала її спілкуванню з онукою, а потім вона дізналась, що рішенням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 265 від 17 липня 2022 року опікуном дитини призначено відповідачку. Вона неодноразово зверталась до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, де дитина перебуває на обліку як дитина-сирота, із заявами від 24 червня 2022 року та 18 серпня 2022 року про передачу їй опіки над дитиною, однак їй було повідомлено, що вказане питання повинна вирішувати Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація або суд, підстав для скасування призначеної опіки немає, запропоновано звернення до суду щодо участі в спілкуванні або в разі перешкод в спілкуванні.

Також, позивачка зазначала, що Управлінням (службою) у справах дітей Чернігівської міської ради вона була поставлена на облік як потенційний опікун своєї онуки, зібрала всі необхідні документи для опікунства, перешкод для цього не встановлено. Її особова справа як потенційного опікуна містить в собі всі необхідні документи. Із цих документів вбачається, що вона характеризується як здорова фізично та психічно особа, яка має хорошу сім`ю, власну 4-кімнатну квартиру, дохід.

Позивачка посилалась на те, що зверталась до служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки, щоб їй дозволили побачитися з онукою та з`ясувати позицію опікуна та обставини життя дитини. Її зустрічі з дитиною за цей період відбулися тричі: 20 квітня 2022 року, 27 червня 2022 року в Парку партизанської слави в м. Києві з 19:00 по 21:00 та 1 серпня 2022 року, однак зустріч була зірвана опікуном, коли вона довела дитину до сліз, схопила за руку та потягнула від неї за собою. Всі ці зустрічі проходили в присутності відповідача та її чоловіка, вони не дають їй побути з онукою наодинці, поспілкуватися, провести час, навчити її всьому, що вона вміє та може, не дають їй можливості подарувати дівчинці родинне тепло і любов, яких зараз так їй не вистачає.

Позивачка вважала, що відповідачка порушує її права на спілкування з онукою, не дає можливості їм бачитися, розмовляти телефоном. Телефонні розмови контролюються опікуном та перериваються. Вона зверталась до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві з приводу конфлікту в опікуном онуки, інформацію було зареєстровано за № 38199 від 1 серпня 2022 року та № 38303 від 2 серпня 2022 року після того як опікун фактично зірвала призначену зустріч з онукою. Відповідно до довідки органу поліції від 9 серпня 2022 року встановлена адреса проживання опікуна та дитини, наявність конфлікту між опікуном та бабусею дитини, обстежено умови проживання дитини у опікуна.

Позивачка зазначала, що бажає оформлення опікунства на неї, як на найближчу родичку дівчинки, однак на даний час вона, перш за все в інтересах дитини, бажає не завдавати онуці стресу, хоче налагодження контакту з онукою, приймати участь в її вихованні, розвитку, утриманні, бути другом та захисником для своєї онуки, люблячою бабусею.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року позов задоволено частково. Визначено способи участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- побачення з онукою кожну першу суботу місяця з 11 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин, обумовивши проведення перших двох побачень за участю психолога Дарницького районного у місті Києві центру соціальних служб для налагодження позитивного спілкування;

- побачення з онукою кожну суботу після дня народження онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин;

- щорічний спільний відпочинок з онукою тривалістю два тижні в період літніх канікул за попередньою домовленістю з опікуном дитини ОСОБА_2 ;

- необмежене спілкування з онукою засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ОСОБА_1 та онукою, з урахуванням режиму дня дитини.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40грн в рахунок понесених позивачкою судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Позивачка вважає, що рішення суду не відповідає принципам справедливості, неупередженості та посилається на свої доводи, викладені у позовній заяві.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Гонтарєв Р.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи.

Представник відповідачки зазначає, що право бабусі на спілкування з дитиною та участь у її вихованні, хоч і передбачене законодавством, однак не є абсолютним, так як Конвенцією про права дитини від 1989 року визначено, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічні положення містить і Сімейний кодекс України та Закон України «Про охорону дитинства», неодноразово таку позицію висловлював і Верховний Суд.

Представник відповідачки вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано проігнорував висновок № 2 від 7 червня 2023 року психологічного обстеження дитини Міським центром дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації, відповідно до якого ОСОБА_3 під час психологічного обстеження обирала позивачку в негативних тонах та віднесла до кола осіб, які їй не подобаються. Дитина просила навіть уникати спілкування з позивачкою, оскільки та хоче її забрати. Дитина пояснювала, що до початку війни бабуся була нормальною в спілкуванні, а після цього істотно змінилась. Бабуся негативно характеризує відповідачку та чоловіка останньої, що не подобається дитині. Дитина вважає за добре те, що вона спілкується з бабусею лише по телефону, оскільки та її ображає. Дитина бажає, щоб позивачка почала її поважати та припинила ображати людей, яких вона любить, а саме відповідачку та її чоловіка. Зустрічатись з бабусею вона бажає лише після того, як та стане хорошою в її розумінні.

Також, представник відповідачки посилається на те, що позивачка дійсно негативно ставиться до відповідачки та її чоловіка, дискримінуючи останнього за національною приналежністю, та всіляко їх ображаючи та принижуючи, у тому числі зазначаючи, що вони здійснюють негативний вплив на її онуку, яка їм потрібна виключно для матеріальних цілей.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить у задоволенні апеляційної скарги представника відповідачки відмовити, при цьому позивачка вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Позивачка вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що у її онуки

ОСОБА_3 теплі стосунки з відповідачкою та її чоловіком не відповідають дійсності, оскільки її онука опинилась у безвихідній ситуації та вимушена приховувати свої дійсні емоції. Зокрема, її онука боїться чоловіка відповідачки, оскільки той є агресивною людиною та тримає дитину у страху. При цьому вона особисто ніколи не надавала при онуці відповідачці чи її чоловіку будь-яких негативних характеристик, тоді як ОСОБА_2 постійно розповідає дитині неправдиві відомості, що негативної її характеризують, у зв`язку з чим, її онука наразі відмовляється з нею спілкуватись. Через стрес, який її онука отримує через поведінку відповідачки та її чоловіка, ОСОБА_3 має поганий сон, часто плаче. ОСОБА_2 та її чоловік погано впливають на дитину, своєю поведінкою подають поганий приклад, вчать говорити неправду.

Позивачка стверджує, що експертний висновок, на який посилається представник відповідачки у апеляційній скарзі є неналежним доказом, оскільки працівниками центру не було дозволено проведення спільної зустрічі між нею та дитиною. При цьому самим висновком зафіксовано високий рівень тривожності дитини, який вочевидь пов`язаний з діями та поведінкою відповідачки та її чоловіка. Дитина постійно перебуває в емоційному напруженні, оскільки хоче сподобатись своїм опікунам, які, незважаючи на це, продовжують погано до неї ставитись.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гонтарєв Р.М., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду апеляційних скарг, у судове засідання не з`явився, направив до апеляційного суду заяву про розгляд апеляційних скарг у його відсутність, подану ним апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі (с.с.125 т.3).

Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету у системі «Електронний суд» (с.с.124 т.3), явку свого представника у судове засідання не забезпечила, клопотання про його перенесення не подала, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Котенка А.П., які апеляційну скаргу підтримали, проти апеляційної скарги представника відповідачки заперечували, пояснення відповідачки ОСОБА_2 , яка апеляційну скаргу свого представника підтримала, проти апеляційної скарги позивачки заперечувала, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, вважає, що апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника відповідачки підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом вставлено і матеріалами справи підтверджено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які загинули у березні 2022 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був сином позивачки ОСОБА_1 , а відтак малолітня ОСОБА_3 є онукою позивачки ОСОБА_1 .

Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 265 від 17 червня 2022 року встановлено опіку на малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено їй опікуна - ОСОБА_2 (с.с.201 т.1).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 5 квітня 2023 року, складеного працівником служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, дитина проживає разом з опікуном ОСОБА_2 та її чоловіком ОСОБА_7 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , санітарно-гігієнічні умови помешкання задовільні, помешкання з усіма

комунальними зручностями, обладнання, меблями та побутовою технікою, в квартирі чисто, охайно, прибрано. У дитячій кімнаті є власне ліжко, шафа для речей, парта та стільчик для навчання та проведення дозвілля. Зі слів опікуна стосунки в сім`ї дружні. Опікуном створені належні умови для проживання дитини (с.с.73 т.2).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, де ОСОБА_3 перебуває на обліку як дитина-сирота, із заявами про передачу їй опіки над онукою (с.с.21-26, 30-34 т.1), однак, згідно відповідей управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 1 липня 2022 року №01-31/03802 та від 15 вересня 2022 року №01-31/03/216, орган опіки та піклування вважав, що підстав для скасування призначеної опіки немає та запропонував ОСОБА_1 звернутись до суду для вирішення питання про участь у вихованні дитини (с.с.35,36 т.1).

Сторонами не заперечується наявність конфлікту з приводу спілкування ОСОБА_1 з онукою та визначення способів її участі у вихованні дитини, що підтверджується зокрема довідкою ст. інспектора СЮП Дарницького УП ГУ НП у місті Києві від 9 серпня 2022 року (с.с.20 т.1).

Згідно висновку психологічного обстеження дитини № 2 від 7 червня 2023 року, проведеного Міським центром дитини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за запитом служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації №101/46-1437 від 4 квітня 2023 року, ОСОБА_8 - позитивно спрямована, весела, активна, доброзичлива дівчинка. Емоційно-вольова сфера ОСОБА_8, на даний час, характеризується високим рівнем внутрішньої агресивності та тривожності, які обумовлені пережитою втратою сім`ї та соціальними ситуаціями (конфлікт між родичами, невизначеність питання, пов`язаного з її місцем проживання). Виявлено, що дівчинка має емоційну прив`язаність до опікуна ОСОБА_9 , однак ця прив`язаність, на даний час, є тривожною. Маючи травмуючий досвід втрати батьків, ОСОБА_8 боїться втратити опікуна, що підтверджується в методиках та поведінкою. Діагностовано емоційну прив`язаність й до інших членів родини: братика ОСОБА_10 , бабусі ОСОБА_11 , бабусі ОСОБА_12 , дідуся ОСОБА_13 (проектна методика «Сім`я тварин», «Пошта», «Два будинки», « Кольорова соціометрія »). У ОСОБА_8 спостерігається амбівалентне ставлення по відношенню до чоловіка опікуна ОСОБА_15 . Не зважаючи на те, що він часто її сварить та наказує, вона говорить про бажання проживати з ним, опікуном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . За результатами діагностичної роботи, на даний час, виявлене амбівалентне ставлення до бабусі ОСОБА_16 . ОСОБА_8 з одного боку, проговорює та показує в методиках, що не хоче, щоб її забирала бабуся, в той же час вона словесно проговорює про бажання спілкуватися з бабусею, але якщо вона змінить своє ставлення до опікуна ОСОБА_9 (с.с.61-67 т.2).

У зазначеному висновку рекомендовано: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скористатись сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішенням питань, пов`язаних з вихованням ОСОБА_8 ; малолітній ОСОБА_8 продовжувати курс психотерапевтичної допомоги для зменшення впливу пережитого травматичного досвіду на її розвиток; поступове налагодження/відновлення позитивного спілкування бабусі ОСОБА_1 з ОСОБА_8 , шляхом очного спілкування та телефоном; після відновлення позитивного спілкування дитини з бабусею, встановити стабільний графік зустрічей ОСОБА_1 з онукою, із завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі, який враховуватиме бажання, інтереси та вікові потреби дитини, вони мають відбуватись в спокійній та безпечній атмосфері; родичам усвідомити власну відповідальність за фізичний та психічний розвиток дитини, а саме: уникати маніпулятивних впливів та не залучати дівчинку до конфліктів, невирішених питань між ними; родичам також слід пам`ятати, що будь-які розмови, коментарі один про одного в присутності дитини, в першу чергу, шкодять саме дитині, відповідно при ОСОБА_8 не слід говорити, коментувати

щось негативне по відношенню один до одного; дорослим, які займаються вихованням ОСОБА_8 , слід більше пояснювати наслідки її вчинків; при заборонах обов`язково казати дитині, як або що вона має робити натомість, частіше хвалити дитину за гарну поведінку, вчинки, виражати їй любов та підтримку, більше спілкуватися та пояснювати дитині за який вчинок її покарано, при цьому слід пам`ятати, що саморегуляція дитини даного віку на етапі формування, дитина не завжди хоче контролювати свої вчинки та поведінку, відповідно очікувати від неї дотримання обіцяного не слід; дорослим, в яких проживає дитина, підвищити рівень батьківської компетентності шляхом розширення знань щодо вікових особливостей дітей, особливості поведінки дитини, яка переживає втрату, використання конструктивних методів виховання та дисципліни (наприклад техніка «Я - висловлювання», метод логічних наслідків, тощо); дорослим, які займаються вихованням ОСОБА_8 , відвідувати/брати консультації у психолога.

Відповідно до висновку Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, про встановлення способу участі баби ОСОБА_1 у вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № 101-5836/02 від 10 липня 2023 року, питання щодо надання до суду висновку було винесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 22 червня 2023 року, на якому були присутні: баба дитини - ОСОБА_1 , дід дитини ОСОБА_17 , опікун дитини ОСОБА_2 та безпосередньо сама ОСОБА_8 , яка повідомила комісії, що не бажає спілкуватися з бабою, поки остання не змінить свого ставлення до неї та її опікуна, оскільки, за словами дитини, баба її ображає, проте ОСОБА_8 виявила бажання спілкуватись з дідом. Вивчивши матеріали справи та врахувавши рекомендації комісії, з урахуванням думки дитини та з метою забезпечення прав та інтересів дитини, райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне встановити спосіб участі баби ОСОБА_1 у вихованні онуки ОСОБА_8 за наступним графіком - одну суботу на місяць з 12:00 год. до 15:00 год. у присутності опікуна, за попередньою домовленістю між бабою та опікуном (с.с.71-72 т.2).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з права дитини на сімейне виховання, а також з права баби спілкуватися зі своєю онукою, брати участь у її вихованні, а також зважаючи на відсутність компромісу між сторонами щодо здійснення позивачкою таких прав, вважав за необхідне визначити графік спілкування ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обставин, які б свідчили, що спілкування позивачки з ОСОБА_8 буде перешкоджати нормальному розвитку останньої, більше того, оскільки рідні батьки дитини загинули, суд вважав за необхідне забезпечити збереження сімейного зв`язку дитини з рідною бабою, що сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку. При цьому, суд першої інстанції посилався на те, що небажання дитини спілкуватись з бабою, враховуючи вік дитини, факт її постійного проживання з опікуном, яка має конфлікт з її бабусею, не може бути покладене в основу судового рішення та саме по собі слугувати підставою для відмови у реалізації права позивачки приймати участь у вихованні онуки.

Також, суд першої інстанції, оцінивши висновок органу опіки та піклування у сукупності з іншими доказами, врахувавши бажання позивачки приймати участь у вихованні онуки, а також наявність у самої дитини емоційної прив`язаності до бабусі, встановив спосіб участі позивачки у вихованні онуки відмінний від того, що запропонований у висновку органу опіки та піклування. Зокрема, суд першої інстанції не погодився з висновком органу опіки та піклування в частині необхідності проведення зустрічей між позивачкою та дитиною за участі опікуна, враховуючи наявний між ними конфлікт, разом з цим, суд вважав, що перші дві зустрічі мають відбуватись за участі психолога Дарницького районного у місті Києві центру соціальних служб задля налагодження позитивного спілкування між ОСОБА_1 та її онукою ОСОБА_8 .

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд зазначає про наступне.

У частині третій статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (стаття 1 СК України).

У частині другій статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок), опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-сиротою, оскільки її батьки загинули під час бойових дій на території Чернігівської області у березні 2022 року.

У червні 2022 року органом опіки та піклування над ОСОБА_8 було встановлено опіку та призначено опікуном сестру її загиблої матері - ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , є матір`ю загиблого батька ОСОБА_8 , а отже, її бабою.

Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно з частиною першою статті 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Положення статті 8 Конвенції поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, § 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, насамперед, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність.

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є

неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15.

При цьому наявність конфлікту та неприязні відносин між відповідачкою та позивачкою не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування з онукою.

Апеляційний суд зазначає, що дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає апеляційному суду підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків чи опікун, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами існує спір щодо участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_8 , яка проживає разом з опікуном ОСОБА_2 , і вирішити його самостійно сторони не можуть, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, а тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, оскільки баба має законне право на спілкування та виховання онуки.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачка має негативний вплив на онуку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачка має право на спілкування зі своєю онукою та має право приймати участь у її вихованні, не дивлячись на заперечення відповідачки з цього приводу.

Також суд першої інстанції правильно врахував конкретні обставини даної справи, а саме, що ОСОБА_3 є єдиною дочкою сина позивачки, який трагічно загинув у березні 2022 року, тому позбавлення позивачки на спілкування з онукою, дочкою її сина, не буде відповідати засадам справедливості та інтересам дитини, яка не повинна втрачати зв`язок з родичами свого батька.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі представника відповідачки - адвоката Гонтарєва Р.М., що частково задовольнивши позов, суд першої інстанції не врахував думку дитини, її не бажання спілкуватися з позивачкою, а відтак ухвалив рішення не в інтересах дитини.

У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 зазначено, що «суд апеляційної інстанції, встановивши відсутність протиправних дій баби щодо свого внука, бажання бачитися, піклуватися та виховувати внука, не взяв до уваги вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України. Апеляційний суд не вирішив заявлений у справі спір з урахуванням вказаних вище норм права, порушив принцип правової визначеності, оскільки не визначив способи участі позивача у вихованні внука (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При цьому суду необхідно дотриматися розумного балансу інтересів між сторонами та внуком та врахувати насамперед інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням її віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом, може бути важливим фактором у

забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України», ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Всупереч усталеній практиці ЄСПЛ, вимог статей 89, 367, 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції спір по суті не вирішив, не дослідив належним чином зібрані докази та не спростував переконливих аргументів позивача про наявність правових підстав для встановлення способу спілкування баби з внуком, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконав.»

Відмова у позові за наведених представником відповідачки мотивів могла б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справа № 742/1716/23.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 208/4682/20 вказано, що "визначаючи способи участі баби та діда у спілкуванні та вихованні онука, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд передусім повинен враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, а також вік, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини".

Визначаючи спосіб участі баби у спілкуванні з онукою, суд першої інстанції правомірно не погодився з висновком органу опіки та піклування, що такі побачення повинні відбуватися у присутності опікуна та за попередньою домовленістю між бабою та опікуном, оскільки орган опіки та піклування не врахував неприязнені стосунки, які склалися між позивачкою та відповідачкою, та заперечення відповідачки проти зустрічей баби з онукою.

При цьому присутність відповідачки під час зустрічей позивачки з дитиною не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що перші побачення баби з онукою повинні відбуватися за участю психолога, враховуючи конкретні обставини даної справи, емоційний стан дитини та необхідність налагодження стосунків між бабою та онукою.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що відповідачка разом з дитиною переїхала до м. Чернігова, тому визначення у рішенні суду, що перші два побачення позивачки з онукою повинні відбуватися за участю психолога Дарницького районного у місті Києві центру соціальних служб, не є доцільним і колегія суддів вважає за необхідне в цій частині рішення суду першої інстанції змінити, зазначивши, що побачення повинні відбуватися за участю психолога центру соціальних служб, розташованого за місцем проживання дитини, а також збільшити кількість побачень позивачки з онукою за участю психолога з двох до п`яти, враховуючи напружені стосунки, які склались між ОСОБА_1 та її онукою ОСОБА_8 , що вбачається з висновку психологічного обстеження дитини.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки, що спілкування ОСОБА_8 з бабою ОСОБА_1 негативно вплине на психоемоційний стан дитини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з висновку психологічного дослідження дитини вбачається, що дитина має емоційну прив`язаність до своєї баби ОСОБА_1 , а напруженість у їх відносинах виникає через відсутність порозуміння щодо обсягу такого спілкування та конфліктний характер відносин між позивачкою та відповідачкою.

Водночас, колегія суддів, враховуючи характер відносин, що наразі склались між позивачкою та її онукою, вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо можливості встановлення способу спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_8 у вигляді щорічного спільного відпочинку тривалістю два тижні в період літніх канікул, оскільки

наразі між позивачкою та її онукою не налагоджено позитивне спілкування, що зумовлює необхідність участі психолога у їх зустрічах.

У висновку з психологічного дослідження дитини рекомендовано поступове налагодження/відновлення позитивного спілкування бабусі ОСОБА_1 з ОСОБА_8 , шляхом очного спілкування та телефоном; після відновлення позитивного спілкування дитини з бабусею, рекомендовано встановити стабільний графік зустрічей ОСОБА_1 з онукою.

Крім цього, зі змісту висновку психологічного обстеження дитини та наданих сторонами пояснень у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 допускала зловживання щодо спілкування з онукою засобами телефонного та електронного зв`язку, вимагаючи постійного спілкування дитини з нею, що призводило до непорозумінь, не бажання дитини спілкуватися з бабою, безпідставних викликів поліції за місцем проживання дитини з опікуном, тому, враховуючи інтереси дитини на даному етапі її стосунків з бабою, колегія суддів вважає за доцільне обмежити час їх спілкування до проміжку з 18:00 год. до 19:00 год. кожного дня, оскільки цього часу буде достатньо для підтримання стосунків між дитиною та бабою та недопущення втрати між ними емоційної прив`язаності.

В іншій частині, колегія суддів погоджується з визначеним судом графіком побачень між ОСОБА_1 та її онукою ОСОБА_8 , оскільки вважає такий графік оптимальним для поступового відновлення позитивних та довірительних відносин між позивачкою та її онукою.

При цьому, враховуючи встановлені судом обставини, висновок психологічного обстеження дитини, надмірну та напористу поведінку позивачки по відношенню до дитини, напруженість їх стосунків на даному етапі, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивачки та визначення запропонованих нею способів участі у вихованні дитини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в майбутньому, за умови наявності позитивних змін у поведінці позивачки, вироблення у неї поваги до інтересів дитини та особистих кордонів останньої, налагодження позитивного спілкування між ними та уникнення позивачкою конфліктів з відповідачкою, та за наявністю бажання на це самої дитини, ОСОБА_1 не буде позбавлена можливості порушити питання про збільшення її участі у спілкуванні з онукою, в тому числі здійснювати спільний відпочинок з дитиною під час літніх чи зимових канікул.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, однак висновки суду не у повній мірі відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, тому рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу участі баби у вихованні та спілкуванні з онукою.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гонтарєва Романа Миколайови-

ча задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року змінити в частині визначення способу участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити спосіб участі баби ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- побачення з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну першу суботу місяця з 11год. до 17год., обумовивши проведення перших 5 побачень за участю психолога центру соціальних служб, розташованого за місцем проживання дитини;

- побачення з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступну суботу після кожного дня народження онуки з 11год. до 17год.;

- спілкування з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами телефонного та електронного зв`язку кожного дня у період з 18год. до 19год.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук