КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №369/7022/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6002/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Софіївські Липки» про стягнення безпідставно отриманих коштів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року, ухваленого під головуванням судді Фінагеєвої І.О.,-

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Софіївські Липки» безпідставно отримані кошти в розмірі 85 000 грн 00 коп., проценти за користування грошима у розмірі 7 626 грн 85 коп., 3 % річних у розмірі 7 626 грн 85 коп. та інфляційні втрати у розмірі 18 210 грн 09 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в квітні 2021 року сторони погодили укладення договору поворотної фінансової допомоги, за яким ОСОБА_1 надала підприємству фінансову допомогу та здійснила переказ власних грошових коштів в розмірі 85 000 грн 00 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що за умовами договору товариство мало повернути грошові кошти в квітні 2022 року.

ТОВ «Софіївські Липки» 09 серпня 2022 року отримано вимогу позивача щодо повернення коштів за договором, грошові кошти не повернуто.

Із матеріалів справи № 369/7956/22 позивачу стало відомо про те, що між сторонами договір поворотної фінансової допомоги укладено не було.

Позивач вважає, що ТОВ «Софіївські Липки» отримало грошові кошти без жодної правової підстави, відтак, вони підлягають поверненню як безпідставно набуті.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник ТОВ «Софіївські Липки» заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ТОВ «Софіївські Липки», перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 знаючи про безпідставність переказу грошових коштів та відсутність між сторонами будь-яких договірних зобов`язань, сплатила на рахунок відповідача спірні грошові кошти.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог та порушення її особистого права, як це передбачає ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

У задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування грошима, 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання відмовлено, оскільки вказані вимоги є похідними.

Проте повністю погодитися з мотивами ухваленого судом першої інстанції рішення не можна.

Встановлено, що ОСОБА_1 з жовтня 2020 року по вересень 2022 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Софіївські Липки» та займала посаду бухгалтера.

ОСОБА_1 зазначала, що в квітні 2021 року сторони погодили укладення договору поворотної фінансової допомоги, за яким позивач мала надати підприємству фінансову допомогу.

Згідно заяви на переказ готівки № ПН83043С1 від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_1 перерахувала на користь ТОВ «Софіївські Липки» 85 000 грн 00 коп., призначення платежу: «Надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги за дог. № 28/4-1 від 28 квітня 2021 року. Платник: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ».

ОСОБА_1 зазначає, що за умовами договору товариство мало повернути грошові кошти в квітні 2022 року.

ТОВ «Софіївські Липки» 09 серпня 2022 року отримано вимогу позивача щодо повернення коштів за договором, грошові кошти не повернуто.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначала, що із матеріалів справи № 369/7956/22 їй стало відомо про те, що між сторонами договір поворотної фінансової допомоги укладено не було. Позивач вважає, що ТОВ «Софіївські Липки» отримало грошові кошти без жодної правової підстави, відтак, вони підлягають поверненню як безпідставно набуті.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Софіївські Липки» безпідставно отримані кошти в розмірі 85 000 грн 00 коп.

Так, обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначала, що перерахувала грошові кошти у розмірі 85 000 грн 00 коп. на підставі договору поворотної фінансової допомоги, укладеного із відповідачем.

Крім того, згідно заяви на переказ готівки № ПН83043С1 від 28 квітня 2021 року, ОСОБА_1 перерахувала на користь ТОВ «Софіївські Липки» 85 000 грн 00 коп., призначення платежу: «Надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги за дог. № 28/4-1 від 28 квітня 2021 року. Платник: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ».

Враховуючи, що безпосередньо позивач зазначає, що нею грошові кошти не були сплачені безпідставно, вказане унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Софіївські Липки» про стягнення безпідставно отриманих коштів слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю позовних вимог.

Розв'язуючи спір суд першої інстанції прийшов до аналогічних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог, проте з протилежних та неправильних мотивів.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення суду слід змінити, з викладенням мотивувальної його частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: Є.П. Євграфова

С.Г. Музичко