ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1997/24

Головуючий у першій інстанції Карпинська Н. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1003/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафієва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Учасники справи:

позивач: Городнянська міська рада,

відповідач: ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальний заклад «Городнянський ліцей» Чернігівської обласної ради, ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Городнянська міська рада.

Оскаржується рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року, суддя Карпинська Н.М., м.Городня, повний текст складено 04 квітня 2025 року.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року орган опіки та піклування Городнянської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути аліменти на користь і утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10-ти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня позову і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, нею не створені умови для проживання дітей, відповідач ніде не працює. Родина ОСОБА_1 перебуває під соціальним супровідом Центру надання соціальних послуг, матір-відповідач на співпрацю не налаштована. Матір притягувалася до адміністративної відповідальності. Діти вилучені службою від матері.

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15.11.2024 до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15.11.2024 до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено. Попереджено ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Городнянська міська рада просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що відповідач нехтує виконання своїх батьківських обов`язків, не створила належних умов для забезпечення базових потреб дітей, виховання, навчання, духовний розвиток, до рекомендацій фахівців не дослухається, на співпрацю не налаштована.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що відповідач вже була позбавлена батьківських прав на двох інших дітей, відновити батьківські права не намагалась, що вказує на те, що відповідач поведінку щодо виховання своїх дітей не змінила, що створює загрозу життю, безпеці та розвитку дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9, 10).

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Городнянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Городянської міської ради від 12.11.2024 №б/н, орган опіки та піклування Городнянської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Городнянської міської ради № 369 від 07.11.2024 вирішено негайно відібрати малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від їх матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що перебування дітей разом з матір`ю становить загрозу їх життю та здоров`ю (а.с.8).

Відповідно до повідомлень КЗ «Городнянський ліцей» від 13.05.2024 №01-20/170, від 15.01.2024 №01-20/11, від 15.10.2024 №01-20/373 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований на цілодобове перебування до закладу; мати ОСОБА_5 неодноразово проводилися бесіди про неналежне виконання нею батьківських обов`язків, але вона ніяк не реагує (а.с.17, 19, 20).

Актами обстеження умов проживання від 17 січня 2025 року, 09 грудня 2024 року, 17 грудня 2024 року встановлено незадовільні умови (а.с. 66-75).

Наказом Служби у справах дітей Городнянської міської ради № 21 від 08.11.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взято на первинний облік як дітей, які залишились без батьківського піклування у зв`язку із відібранням у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав (а.с.21).

ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за ст.183, ч.2 ст.184 КУпАП (а.с.37).

Розпорядженням Батуринської міської ради №;160 від 18.11.2024 зобов`язано влаштувати з 18.11.2024 у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_2 малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , терміном на 3 місяці до 18.02.2025 включно (а.с.54).

Наказом Служби у справах дітей Батуринської міської ради №57 від 18.11.2024 передано дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_2 (а.с.55).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою і четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках в разі доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків на краще неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», № 39948/06, параграф 50).

За змістом ч.2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відсутнє усвідомлене нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також відсутні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про неможливість змінити поведінку відповідачки у кращу сторону, навчитися соціальним навичкам бути матір`ю, при цьому суд дійшов висновку про необхідність одночасного попередження ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З такими висновками суду першої інстанції в цілому погоджується апеляційний суд.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, суд передусім повинен дати оцінку дотриманню якнайкращих інтересів дитини, що передбачає пошук і знаходження балансу між усіма елементами, які потрібні для ухвалення справедливого судового рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати виключно після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд першої інстанції виходив з того, що це може спонукати відповідачку до належного виконання батьківських обов`язків, у тому числі щодо утримання своїх дітей.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Городнянської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Головуюча: Судді: