Справа №403/260/25 провадження № 2/403/332/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2025 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позов обгрунтовується тим, що 11 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №7778203, за яким кредитодавець надає позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на його поточний рахунок кредит у сумі 5900,00 грн. строком на 360 днів з нарахуванням процентів у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% в день в межах строку кредиту, а відповідач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також заміну у порядку укладення договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року сторони кредитора у договорі №7778203 від 11 квітня 2024 року з ТОВ «Авентус Україна» на ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача згідно викладеного в прохальній частині позовної заяви клопотання прохав суд розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.5 зворот).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності, витребування доказів, на дату проведення судового засідання 17 червня 2025 року не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 13 травня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.71-72).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 17 червня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
11 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як товариством, та ОСОБА_1 , як споживачем, був укладений договір №7778203 про надання споживчого кредиту (далі - Договір, кредитний договір, договір №7778203), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С2131 (розділ 10 «Реквізити та підписи сторін» Договору) (а.с.7-14).
Укладення сторонами 11 квітня 2024 року кредитного договору в електронному вигляді відповідає умовам пунктів 9.2, 9.6 Договору, якими визначено, що: 1) договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін; 2) договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання; 3) договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу та направляється споживачу на номер його мобільного телефону; 4) введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.2, 1.3, 1.4, 2.1) ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 строком на 360 днів (строк кредиту) у безготівковій формі грошові кошти (кредит) в сумі 5900,00 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , а відповідач зобовязується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обовязки, передбачені Договором.
За змістом пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.7.2, 2.2 Договору: 1) стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору; 2) знижена процентна ставка 0,44% в день застосовується у разі, якщо споживач до 11 травня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту; 3) стандартна процентна ставка з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 2,05% в день; 4) дата надання кредиту: 11 квітня або 12 квітня 2024 року; 5) кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1 Договору.
Згідно з Додатком №1 до Договору - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), виходячи із припущення, що позичальник виконає свої обовязки на умовах та у строки, визначені в Договорі, повернення відповідачем ОСОБА_1 кредиту здійснюється шляхом внесення нею щомісячних платежів за період з 11 травня 2024 року по 06 квітня 2025 року, в розрізі кожного платежу, який включає платіж процентів за користування кредитом в розмірі по 3894,00 грн. на кожну наступну дату платежу, крім першого платежу в сумі 778,80 грн. (а.с.15 зворот-16).
Відповідач своїм електронним цифровим підписом підтвердила також отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, що були надані їй до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с.17-18).
11 квітня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 5900 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_1 , що відповідає сумі кредиту, способу його надання та реквізитам електронного платіжного засобу позичальника, зазначеним в пункті 2.1 укладеного між сторонами Договору (а.с30 зворот-31).
27 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) був укладений договір факторингу №27.01/25-Ф, за яким фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, що є невідємною частиною договору. Перехід від клієнта що фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2) (а.с.41-45).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 11 квітня 2024 року кредитного договору та отримання грошових коштів у визначеному ним розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.
Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що договір №7778203 про надання споживчого кредиту від 11 квітня 2024 року був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора С2131, отриманого нею на номер мобільного телефону у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.
В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим.
Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.
Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора С2131 суду надано не було.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів .
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Наведений позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» розрахунок заборгованості ОСОБА_1 щодо суми заборгованості за тілом кредиту та процентам за користування ним відповідає умовам укладеного сторонами договору, в тому числі: 1) нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 0,44% в день (пункт 1.5.2 Договору), що становить 25,96 грн. (0,44 % від 5900,00 грн.) з урахуванням внесення відповідачем до закінчення першого платіжного періоду суми, що відповідає сумі першого платежу згідно з графіком платежів (778,80 грн.); 2) нарахування з 12 травня 2024 року по 07 жовтня 2024 року процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,20% в день (пункт 1.5.1 Договору), що становить 129,80 грн. (2,20% від 5900,00 грн.) та не виходить за межі строку кредиту, визначеного в пункті 1.4 Договору.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобовязань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору №7778203 від 11 квітня 2024 року, укладеного між нею первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», а також договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс».
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги заборгованості за кредитним договором №7778203 від 11 квітня 2024 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за пенею та /або штрафами (так зазначено в позовній заяві) в розмірі 5274 грн. 00 коп. суд приходить до наступного висновку.
На обгрунтування підстав стягнення з відповідача пені представник ТОВ «Факторинг Партнерс» у поданій до суду позовній заяві посилається на ст.625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №7778203 від 11 квітня 2025 року відповідачу 13 липня 2024 року був нарахований штраф в сумі 200,00 грн., а в подальшому з 14 липня 2024 року по 07 жовтня 2024 року - штраф в сумі 59,00 грн., що відповідає розмірам штрафу, визначеним пунктами 6.4.1 та 6.4.2 кредитного договору.
Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час.
З огляду на викладене, враховуючи період, за який первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» відбулось нарахування штрафу за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання - з 13 липня по 07 жовтня 2024 року, що було здійснено безпосередньо в період дії воєнного стану, правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені (штрафу) в сумі 5274 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулась до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2428 грн. 09 коп. (3028 грн. 00 коп. (100%) - 599 грн. 91 коп. (19,812022%), при цьому 19,812022% = 5274 грн. 00 коп. (сума пені (штрафу)), у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «Факторинг Партнерс» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс», як клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., яким передбачено обов`язок клієнта оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги, факт надання яких підтверджується актом про надання юридичної допомоги (а.с.60-61); 2) заявки на надання юридичної допомоги №486 від 01 березня 2025 року, в якій визначена вартість наступних послуг: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) - 4000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 2000,00 грн., та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години) - 9000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 3000,00 грн. (а.с.63); 3) витягу з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, з якого вбачається перелік та вартість наданих послуг, пов`язаних з відповідачем ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години вартістю 4000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години вартістю 9000,00 грн. (а.с.64).
В судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви прохав провести розгляд справи за його відсутності (а.с.5 зворот).
На дату судового розгляду справи по суті письмових заперечень від відповідача ОСОБА_1 щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу подано не було.
При вирішенні питання щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеного у позовній заяві розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання виключно на норми чинного законодавства та зміст кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвокатського обєднання в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. проведення порівняльного аналізу цих правових норм, ознайомлення з практикою суду касаційної інстанції та витрачання у звязку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Факторинг Партнерс», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатським обєднанням в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. 1 години часу для надання позивачу усної консультації та вивчення документів, обсяг яких не є значним, вартість якої, виходячи із засад розумності та співмірності із ціною позову, визначається судом в розмірі 1000,00 грн. та 2 годин для складання позовної заяви, вартість яких, виходячи зі складності справи, визначається судом в розмірі 1500,00 грн. за годину, що відповідно складатиме 3000,00 грн..
Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2428 грн. 09 коп. (дві тисячі чотириста двадцять вісім гривень дев`ять копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.Ю.Атаманова