Справа № 296/8714/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», відповідно до змісту якої просить:

- стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» на його користь помилково сплачені ним кошти в сумі 1473,76 грн за період з 06.07.2021 по 01.04.2022 за доставку природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що його мати ОСОБА_2 проживала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У 2015 році працівники Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» за невідомих обставин незаконно оформили на ім`я ОСОБА_2 особовий рахунок № НОМЕР_1 . Проживаючи у 2021 році у вказаному будинку, випадково виявив, що відповідач тривалий час надсилав ОСОБА_2 завідомо неправдиві рахунки № НОМЕР_1 із завищеними сумами плати за доставку природного газу до будинку, внаслідок чого з червня 2021 року позивач розпочав особисто власними коштами оплачувати рахунки №400262303 за доставку природного газу до вказаного будинку. Так за період з 06.07.2021 по 01.04.2022 він оплатив рахунки відповідача на суму 1473,76 грн 09.02.2022 відповідач незаконно припинив газопостачання до вказаного будинку. 08.07.2024 він подав заяву в якій просив відповідача повернути кошти в сумі 1473,76 грн, як помилково сплачені за доставку природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 надавши копії квитанцій, проте відповідач не відреагував на заяву. Оскільки він ніяк не пов`язаний з вказаним будинком то відповідно не мав сплачувати рахунки матері, враховуючи вказані обставини він звернувся до суду за захистом своїх особистих майнових прав та інтересів.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 вересня 2024 року цивільну справу №296/8714/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про стягнення коштів - передано за підсудністю на розгляд до Овруцького районного суду Житомирської області.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

02.05.2025 відповідач отримав позовну заяву з додатками

19 травня 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від відповідача АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до АТ «Житомиргаз». Вказано, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою будинок АДРЕСА_1 було відкрито на ОСОБА_2 . В подальшому заперечення зводяться до того, що відповідач правомірно нараховував ОСОБА_2 нарахування виходячи з обсягів газу спожитого за попередні періоди.

06.06.2025 на адресу суду електронною поштою надійшли заява позивача про безглуздий відзив, яка не підписана електронним цифровим підписом, а тому не приймає судом до розгляду та повертаються заявнику без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.

Суд розглянувши позовну заяву та її додатки встановив настіпні обставини та відповідно визначив правовідносини, що склалися мід сторонами.

10.07.2023 позивач подав керівнику Овруціького відділу Коростенської окружної прокуратури заяву про вчинення злочинів майстром Овруцького відділення АТ "Житомиргаз" ОСОБА_4 (а.с.3)

08.07.2024 позивач подав до АТ "Житомиргаз" заяву про повернення 1473,76 грн сплачених за доставку природного газу в період з 06.07.201 по 01.04.2022 року нарахованих по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5) яка отримана 15.07.2024 (а.с.6)

Листом від 10.02.2023 позивача повідомлено про розгляд його звернення від 27.01.20232 (а.с.7).

Позивач сплатив на рахунок відповідача 1473,76 грн вказавши у всіх випадках призначення платежу: "плата за розподіл природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ":

06.07.2021 - 177,92 грн за розподіл природного газу;

05.08.2021- 177,51 грн за розподіл природного газу;

07.09.2021- 177,92 грн за розподіл природного газу;

05.10.2021- 177,92 грн за розподіл природного газу;

08.11.2021- 177,92 грн за розподіл природного газу;

06.12.2021- 177,90 грн за розподіл природного газу;

06.01.2022- 177,92 грн за розподіл природного газу;

18.02.2022- 177,92 грн за розподіл природного газу;

31.03.2022 - 50,38 грн за розподіл (доставку) природного газу за період 02.22 - 02.2022 (а.с.8-11).

14.03.2025 адвокат М.Кучерук звернулася до ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" з запитом про надання інформації про результати остаточної алакації (зокрема її кількісних характеристик у кубах) за період з січня 2020 по серпень 2023 року з зазначенням помісячно спожитих об`ємів природного газу по об`єкту побутового споживача ЕІС з кодом 56ХМ11F, за адресою: АДРЕСА_1 .

ТОВ "ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ" надав відповідь щодо обсягів природного газу використаного споживачем ЕІС з кодом 56ХМ11F.

Абонент по АДРЕСА_1 з особовим рахунком НОМЕР_1 має ЕІС код 56ХМ11F, нарахування здійснюються на 1 людину, річна замовлена потужність 314,00 м.куб. діє з 30.09.2021

Таким чином суд встановив, що між сторонами виникли спірні правовідносини про стягнення безпідставно набутих грошових коштів ,що регулюється нормами ЦК України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , останній намагається стягнути з відповідача кошти в сумі 1473,76 грн які сплачені ним добровільно на рахунки відповідача за період з 06.07.2021 по 01.04.2022 за розподіл природного газу, що поставлявся його матері - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на той час і була споживачем даних послуг.

Позивач вказує, що оскільки в нього відсутні будь-які відносини з відповідачем то відповідно він не мав сплачувати будь-які рахунки в.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Передбачений статтею 1212 ЦК України вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав. Отже, предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі, та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом (стаття 1215 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

Так, в основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Матеріали цивільної справи дійсно не містять доказів, що між позивачем та відповідачем існують якісь договірні зобов`язання з приводу доставки та розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість позивач добровільно, свідомо, сплатив на рахунок відповідача 1473,76 грн 9 платежами, вказавши у всіх випадках призначення платежу: "плата за розподіл природного газу, особовий рахунок № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 " (а.с.8-11).

Тобто, позивач знав, що в нього відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте свідомо та добровільно сплатив рахунок своєї матері і не заперечує цього, а тому цей факт в силу ч.1 ст.82 ЦПК України не потребує доказування та лише через понад два роки почав вимагати повернення цих коштів вказуючи, що він сплатив їх помилково.

Так як позивач не був зобов`язаний перераховувати кошти внаслідок відсутності договірних відносин із відповідачем щодо , а також будь-яких інших зобов`язань, проте він здійснював ці платежі протягом тривалого часу, регулярно, його поведінка щодо вимоги повернення цих коштів на переконання суду є вочевидь суперечливою та недобросовісною.

За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів з АТ "Оператор газорозподільної системи Житомиргаз" у розмірі 1473,76 грн.

Щодо судових витрат.

За подання до суду позову майнового характеру фізична особа має сплатити судовий збір в сумі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2025 прожитковий мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.

Позивач заявив майнову вимогу про стягнення 1473,60 грн отже судовий збір має бути сплачений в сумі 1211,20 грн, оскільки 1% від ціни позову - 14,74 грн, а 0,4 розміру прожиткового мінімуму - 1211,20 грн .

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» передбачає пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

В даній справі позивач не є споживачем послуг, він позивається за повернення безпідставно набутих коштів, отже він не підпадає під пільги визначені в ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому має сплатити судовий збір за своїм позовом .

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийняв рішення про відмову в позові, а позивач при зверненні до суду судовий збір не сплатив він підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Судові витрати позивача в сумі 115,00 грн розподілу не підлягають

Керуючись ст. 82, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» (10002, м.Житомир, вул.Фещенка-Чопівського, 35, про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Повний текст судового рішення складено 20.06.2025 року

Суддя В. М. Шкиря