Справа № 766/1732/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

за участі секретаря Сивкович О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсон в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Найченко Олександра Євгеновича звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування метеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 130000 грн., витрати по сплаченому судовому збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, 10.09.2020 року о 11-47 год. в м. Херсон перехрестя вул. І.Кулика та вул. Ладичука водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом HYUNDAI I30 державний номер НОМЕР_1 , порушив правила проїзду перехресть, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль Peugeot 3008 державний номер НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо і змусив водія різко гальмувати та змінити свій напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку, своїми діями порушив вимоги п.16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 122 КУПАП. В ході дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Peugeot 3008 державний номер НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2022 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

25.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника Голошва Г.В., в якому відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у виплаті суми страхового відшкодування, оскільки позивачем не було надано протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду заяви про страхове відшкодування, відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Судом встановлено, що 10.09.2020 року о 11-47 год. в м. Херсон перехрестя вул. І.Кулика та вул. Ладичука водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом HYUNDAI I30 державний номер НОМЕР_1 , порушив правила проїзду перехресть, при повороті ліворуч не пропустив автомобіль Peugeot 3008 державний номер НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо і змусив водія різко гальмувати та змінити свій напрямок руху, щоб уникнути зіткнення, чим створив аварійну обстановку, своїми діями порушив вимоги п.16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року справа № 766/14275/21 про адміністративне правопорушення передбачене частиною 4 статті 122 КпАП України щодо водія ОСОБА_2 , закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року справа № 766/14275/21, яка набрала законної сили, приймаючи рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 122 КУпАПу зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суд в мотивувальній частині постанови послався на висновок експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № №21-21/1638 від 26.03.2021 року, відповідно до якого дії водіїв автомобілів Hyundai I30 та Peugeot 3008 в умовах події регламентувалися вимогами п. 8.7.3 «ґ» ПДР, які забороняли ним виїзд на перехрестя на жовтий для них сигнал світлофора. Водії автомобілів Hyundai I30 та Peugeot 3008, мали технічну можливість в умовах події належним виконанням вимог п. 8.7.3 «ґ» ПДР виключити виїзд на перехрестя при жовтому сигналі світлофора й тим самим запобігти пригоді. Наявність в обох водіїв автомобіля Hyundai I30 та Peugeot 3008, технічної можливості належним виконанням вимог пункту 8.7.3 «ґ» ПДР уникнути пригоди означає, що фактичні дії саме їх обох, які не відповідали вимогам указаного пункту, з експертної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

При цьому, постановою Херсонського міського суду від 29.04.2021 року у справі № 766/14266/20, яка була змінена постановою Херсонського апеляційного суду від 29.06.2021 та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, в постанові чітко зазначено та визнано доведеним не тільки порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а і те, що правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою - ОСОБА_2 . Саме по собі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказані вище обставини доказуванню не підлягають.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як наслідок, ОСОБА_2 як водій, який в момент ДТП керував транспортним засобом, несе відповідальність за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну шкоду.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № ЕР.200968457.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми Закону.

Згідно ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

У п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Так, позивачем 05.10.2021 року було подано заяву до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про страхове відшкодування, однак відповідно до пп.37.1.4, п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» листом № 3062-31 від 01.11.2021 року було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за шкоду завдану майну внаслідок ДТП, яке мало місце 10.09.2020 року, з підстав пропущення строку подання позивачем заяви про страхове відшкодування, який складає один рік.

При цьому зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є преклюзивним, і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. ( ч. 2 ст. 15 ЦК України ).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України від 01 грудня 2004р. № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем були пропущені строки визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо подання заяви про виплату суми страхового відшкодування, без зазначення поважності причин пропуску цього строку.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про виплату суми страхового відшкодування.

Аналогічні висновки щодо обґрунтованості відмови у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку звернення до страховика за відсутності поважних причин його пропуску, сформовані у цілому ряді постанов Великої Палати Верховного Суду та є усталеними (від 05 червня 2018р. у справі № 910/7449/17; від 19 червня 2019р. у справі № 465/4621/16-к; від 14 грудня 2021р. у справі № 147/66/17).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені правові позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, з відповідача не підлягають стягненню понесенні стороною позивача судові витрати.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; ст. ст. 15, 16, 1166, 1187, 1188 ЦК України; ст. ст. 22, 26-1, 29, 30, 32, 34-37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.05.2025 року.

Суддя Я.В. Шестакова