Справа №: 398/2479/25
провадження №: 2/398/1908/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Москалик В. В.,

за участю секретаря судового засідання Таран І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він працював на посаді заступника начальника токарного цеху АТ "Полтавський турбомеханічний завод" з 02.07.2010, а з 01.10.2015 працював на посаді механіка на гарячих дільницях металів та сплавів. Звільнений на підставі наказу від 30.05.2024 за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України. За період роботи на підприємстві виникла заборгованість по заробітній платі. На момент звільнення сума заборгованості складала 87 637,79 грн. Частину коштів позивачеві було перераховано на карту, а саме: 07.06.2024 зараховано 15 370,20 грн, 02.01.2025 зараховано 6 000 грн. Тобто станом на 28.04.2025 сума заборгованості складає 66 267,59 грн. Проте до теперішнього часу розрахунок з позивачем не проведено. З даного питання позивач звертався до Управління державної служби з питань праці, крім того рекомендованим листом, звертався до підприємства з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі та про надання довідки про її розмір для звернення до суду але відповіді на свої звернення позивач не отримав. На підставі вищевказаного просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації в розмірі 66 267,59 грн.

Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

16.05.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у АТ "Полтавський турбомеханічний завод" довідку про нараховану і невиплачену заробітну плату при звільненні ОСОБА_1 , а також письмове повідомлення АТ "Полтавський турбомеханічний завод" про суми нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільненні, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України з доказами вручення / направлення зазначеного повідомлення ОСОБА_1

23.05.2025 на адресу суду на виконання ухвали від 16.05.2025 відповідач направив заяву про долучення документів до матеріалів справи з додатками, просили долучити до матеріалів справи довідку про доходи за 2024 рік, видану на ім`я ОСОБА_1 , розрахункові листи за 2024-2025 роки.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, відзиву не подав.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, заяви по суті справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії трудової книжки серія НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній перебував у трудових відносинах з ПАТ "Полтавський турбомеханічний завод" з 02 липня 2010 року (наказ № ПР № ПІПР 01224 від 01.07.2010) до 30 травня 2024 року (наказ № ПТМ 00000133 від 30.05.2024).

Згідно з копією наказу ПТМ 00000133 від 30.05.2024 про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнений 30 травня 2024 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України та має право на компенсацію за 28 календарних днів щорічної основної відпустки, право на які виникло за період роботи з 02.07.2010 до 30.05.2024.

Відповідно до довідки ПрАТ "Полтавський турбомеханічний завод" про дохід та до розрахункових листків за 2024-2025 р.р. на травень 2025 року борг за підприємством перед ОСОБА_1 складає 66 267,59 грн.

Отже, в день звільнення позивача виплата всіх сум, що належали йому від підприємства, роботодавцем не проведена.

У своїй заяві про долучення документів до матеріалів справи представник відповідача не наводила заперечень проти наявності заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Частиною 3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в ч. 5 ст. 97 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Частиною 1 ст. 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" визначено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

З урахуванням викладеного, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

У рішенні Конституційного Суду від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою потрібно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. Водночас право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу та спростування суми заборгованості.

На підставі викладеного, всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача - судовому захисту.

При цьому, виходячи з матеріалів справи, позивач не пропустив строків на звернення до суду з зазначеним позовом, встановлених ч. 2 ст. 233 КЗпП України, оскільки відсутні докази вручення або направлення позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні в порядку ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема у справах про стягнення заробітної плати, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 211,20 грн.

Згідно з вимогами ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

З огляду на наведене, керуючись статтями 2, 12, 13, 76-79, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352, 354,430 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"(адреса місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по заробітній платі з урахуванням індексації в розмірі 66 267,59 грн (шістдесят шість тисяч двісті шістдесят сім гривень 59 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод"(адреса місцезнаходження: 36014, м. Полтава, вул. Зіньківська, 6, ) в дохід держави 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 19 червня 2025 року.

Суддя В. В. Москалик