Справа № 404/2172/20
Номер провадження 2/404/2339/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачем, Акціонерним товариством «Таскомбанк» подано позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № R8В від 20.12.2013 року в сумі 159596,41 грн. з яких: заборгованість по тілу кредита в сумі 82825,63 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 27192,17 грн., заборгованість по комісії в сумі 13518,64 грн., пеня на суму простроченої заборгованості за період з 28.02.2019 по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн. Позов мотивований тим, що 20 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R8В, відповідно до пункту 1 якого, банк надав позичальнику кредит в сумі 99 990,00 грн, зі строком кредитування 4 роки до 20.12.2017 року, з відсотковою ставкою 12 % річних. Зазначає, що банк свій обов`язок виконав, та надав відповідачу кредит в сумі визначеній кредитним договором, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у останнього утворилась заборгованість в загальній сумі 159596,41 грн. з яких: заборгованість по тілу кредита в сумі 82825,63 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 27192,17 грн., заборгованість по комісії в сумі 13518,64 грн., пеня на суму простроченої заборгованості за період з 28.02.2019 по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн. А відтак, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 квітня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (том 1, а.с.30-31).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 квітня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 16381 від 05.05.2020 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 22.04.2020 року (том 1, а.с.34-41).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (том 1, а.с.42-44).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 квітня 2021 року у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вх.. 11511 від 24.03.2021 року) про залучення до участі у справі правонаступника, відмовлено (том 2, а.с.82).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (том 2, а.с.118-119).

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» подало апеляційну скаргу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Москаленка Юрія Віталійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , про закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2023 року. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 травня 2023 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (том 2, а.с.236-238).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 листопада 2023 року продовжено розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк», до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Призначено судове засідання (том 3, а.с.3).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 листопада 2024 року У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Москаленко Ю.В. (вх. № 39020 від 24.09.2024 року) про витребування доказів, відмовлено (том 5, а.с.7).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 грудня 2024 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (вх. № 4421 від 05.02.2024 року; том 3, а.с. 17-21) про залучення у справі правонаступника, задоволено. Залучено до участі у цивільній справі № 404/2172/20, номер провадження 2/404/2339/23 правонаступника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (том 5, а.с.22-25).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. В судове засідання призначене на 16 червня 2025 року представник позивача не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 24653 від 16.06.2025 року) про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог (том 5, а.с.60).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (том 5, а.с. 46), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 20 грудня 2013 року укладено кредитний договір № R8В (том 1, а.с.7-8).

За умовами пункту 1 кредитного договору № R8В від 20 грудня 2013 року банк надав позичальнику кредит в сумі 99 990,00 грн строком по 20 грудня 2017 року, з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

Позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту (пункт 4.2 кредитного договору № R8В від 20 грудня 2013 року).

За умовами пункту 5.1 кредитного договору № R8В від 20 грудня 2013 року, у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день порушення виконання зобов`язань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банка пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом сплачується виключно в національній валюті України.

Отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 99990,00 грн підтверджується меморіальним ордером від 20 грудня 2013 року (том 1, а.с.14).

Користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку по особовому рахунку, з якої вбачається як деяке часткове внесення відповідачем кредитних коштів та зняття кредитного ліміту (том 1, а.с.52-196).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № R8В від 20 грудня 2013 року становить в загальній сумі 159596,41 грн. з яких: заборгованість по тілу кредита в сумі 82825,63 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 27192,17 грн., заборгованість по комісії в сумі 13518,64 грн., пеня на суму простроченої заборгованості за період з 28.02.2019 по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн (том 1, а.с. 4-6).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1082 Цивільного кодексу України, передбачено боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», яке вказано в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс заборгованості по кредиту в сумі 82825,63 грн.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованості по відсотках в сумі 27192,17 грн.

У відповідності до положень частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України та згідно частини першої статті 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно кредитного договору № R8В від 20.12.2013 року сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідач ознайомився з даними умовами кредитування, про що засвідчив підписом на вказаному договорі (том 1, а.с. 7-8).

Таким чином, оскільки докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань за договором в матеріалах справи відсутні, а також враховуючи, те, що відповідач при оформленні кредиту ознайомлений з відсотковою ставкою за кредитним договором, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по відсотках в сумі 27192,17 грн.

Позивач також просить суд стягнути на його користь з відповідача пеню на прострочену заборгованість за період з 28.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами кредитного договору № R8В від 20.12.2013 року позичальник зобов`язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов`язань за кожен день порушення виконання зобов`язань, включаючи день погашення. Якщо позичальник самостійно не сплатив на користь банка пеню, яка передбачена цим пунктом, банк проводить списання пені з рахунків, які відкриті позичальником у банку. При цьому пеня, яка передбачена цим пунктом сплачується виключно в національній валюті України.

Відповідач ознайомився з даними умовами кредитування, погодився з ними, про що засвідчив підписом на вказаному кредитному договорі, а відтак суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню на прострочену заборгованість за період з 28.02.2019 року по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн.

Крім того, позивача просить суд стягнути на його користь з відповідача комісію в сумі 13518,64 грн.

Позичальник зобов`язується сплачувати щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом в розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту (пункт 4.2 кредитного договору № R8В від 20 грудня 2013 року) (том 1, а.с.7-8).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 дійшла такого висновку:«10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.».

Сторони кредитного договору погодили розмір комісії, що не суперечить вищевказаним вимогам. А відтак, враховуючи, те, що відповідач при оформленні кредиту ознайомлений з розміром відсоктовою ставки за комісією за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» комісії в сумі 13518,64 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задоволено в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2393,95 грн.

Керуючись статтями 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 11-13, 76-81, 141, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованості за кредитним договором за кредитним договором № R8В від 20.12.2013 року в сумі 159596,41 грн. з яких: заборгованість по тілу кредита в сумі 82825,63 грн, заборгованість по відсоткам в сумі 27192,17 грн, заборгованість по комісії в сумі 13518,64 грн, пеня на суму простроченої заборгованості за період з 28.02.2019 по 29.02.2020 року в сумі 36059,97 грн, а також судовий збір в сумі 2393,95 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження: 02121, місто Київ, вулиця Харківське Шосе, будинок № 201/203, літера № 2а, офіс № 602;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 20.06.2025 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка