ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року

м. Харків

справа № 953/6316/24

провадження № 22-ц/818/2791/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Д`яченко Вадим Євгенович

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року постановлену у складі судді Баркової Н.В., -

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить: розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 28.01.2022 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , завірений 28.01.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко Вадимом Євгеновичем та зареєстрований в реєстрі за № 27; застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду), укладеного 28.01.2022 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , завіреного 28.01.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко Вадимом Євгеновичем та зареєстрованого в реєстрі за № 27 - визнати за ОСОБА_1 право власності на 37/100 часток в праві спільної часткової власності від двох житлових будинків з прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати заборону від 28.01.2022 року відчуження 37/100 часток в праві спільної часткової власності від двох житлових будинків з прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко Вадимом Євгеновичем за номером запису про обтяження 46413244; відшкодувати судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1 211,20 грн. та стягнути їх з ОСОБА_2

В обґрунтування посилалася на те, що 28 січня 2022 року між позивачем і ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання (догляду), який завіренитй 28.01.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Д`яченко В.Є. та зареєстрований в реєстрі №27. Відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, не звертає уваги на похилий вік позивача, його потреби і стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Розірвати договір довічного утримання (догляду) в добровільному порядку відповідач усно відмовився, вначслідок чого позивач змушений звернутись до суду з данним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 березня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі задоволено.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Д`яченко Вадим Євгенович про розірвання договору довічного утримання зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала мотивована тим, що встановлені судом обставини щодо відповідача ОСОБА_2 свідчать про наявність підстав для обов`язкового зупинення провадження у цій справі, передбачених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України. При цьому щодо даної категорії справ відсутні процесуальні обмеження, які унеможливлюють зупинення провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надані відповідачем докази не свідчать про те, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. В адвокатському запиті від 11.02.2025 № 11/02/2025 до Міністерства оборони України були поставлені чіткі питання, проте в отриманій відповіді від 21.02.2025 № 1314/2/56/95/30 за підписом ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 (при цьому є незрозумілим, яке відношення має частина НОМЕР_2 до частини НОМЕР_1 та обставин справи), відсутні: печатка, штрих код, QR код створеного документа у відповідності до вимог наказу Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40 «Інструкція з діловодства у Збройних Силах України», що не надає підстави ідентифікувати цей документ як створений саме військовою частиною. Крім цього відповідь містить тільки інформацію про те, що відповідач ОСОБА_2 призваний на військову службу за мобілізацією та виключно те, що військова частина НОМЕР_1 залучена до ведення бойових дій. Жодної інформації про те, чи є актуальною на даний час інформація про службу ОСОБА_2 у військовій частині НОМЕР_1 на даний час, а головне - чи переведена військова частина НОМЕР_1 на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції не надано. Тому апелянт вважає фактичною відповіддю про те, що військова частина НОМЕР_1 не переведена на воєнний стан та не залучена до проведення антитерористичної операції, а ОСОБА_2 на даний час не перебуває у її складі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_6 подаючи клопотання про зупинення провадження у справі, долучив докази, саме: витяги з наказу МОУ командира військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2023 № 6 від 01.08.2024 №215, від 06.10.2024 №282 (а.с. 102,103, 114), довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 2025 року (а.с. 104), які підтверджують проходження військової служби у Збройних Силах України, накази (повідомлення) командира в/ч НОМЕР_1 від 18.07.2024 року та 28.09.2024 року про прийняття кадрових рішень наказом командира військової частини НОМЕР_2 (а.с.105-113) та довідка командира військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2023 року(а.с.115), які підтверджують відповідач ОСОБА_2 на даний час проходить військову службу під час мобілізації з 17.02.2023 року.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2025 року повідомлено, що у відповідь на адвокатський запит від 11.02.2025, ОСОБА_2 дійсно призваний на військову службу за мобілізацією, а також військова частина НОМЕР_1 , дійсно залучена до ведення бойових дій (а.с. 143).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення зокрема в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19, тощо.

Судова колегія апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність підстав для зупинення провадження у справі згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 Цивільного процесуального кодексу України.

Встановлені обставини щодо відповідача ОСОБА_2 підтверджують правомірність такого рішення, а відтак, висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими. Також колегія відзначає, що щодо цієї категорії справ не передбачено процесуальних обмежень, які б виключали можливість зупинення провадження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Підстав для зміни розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина