БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 337/4542/24
провадження № 2/361/5852/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряІванової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У серпні 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022, згідно якого відповідач одержав кредит у розмірі 15 000 грн., строком на 22 дні, тобто до 07.02.2022, та зі сплатою відсотків у визначеному договором розмірі.

31.01.2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 31012023, за яким на користь позивача відступлене право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 у загальному розмірі вимог на суму 37 875 грн., з яких: 15 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 22 875 грн. сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов вищевикладеного кредитного договору, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 року у загальному розмірі 37 875 грн., а також понесені судові витрати.

Заперечення відповідача

22 листопада 2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Аксьонової С.В., в якому остання заперечувала проти заявлених вимог. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача посилалася на те, що позивачем не надано доказів перерахування суми кредиту за вищевказаним договором від 17.01.2022, а також не доведено належності відповідачу карткового рахунку, на який за змістом позову перераховувалися кошти, виписка по рахунку відсутня. Вважає, що докази про відступлення на користь позивача прав вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» також не надано. З наведених підстав, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу.

Також 15 травня 2025 року від представника відповідача також надійшло клопотання, в якому адвокат звертала увагу суду на те, що позивачем нараховано відсотки за користування кредитом поза встановленими договором строками. Так, зазначала, що з урахуванням строку кредитування 22 дні, сума відсотків, виходячи з суми кредиту у розмірі 15 000 грн., має становити 8 250 грн.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився. У відповіді ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило розглядати справу без участі представника позивача, оскільки позовні вимоги позивач підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, позивач просив відмовити відповідачу у стягненні з позивача витрат на правову (правничу) допомогу.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Аксьонова С.В. заперечувала проти заявлених вимог, посилаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, а також належних підтверджуючих документів, які б свідчили про відступлення позивачу прав вимоги до відповідача. Крім того, заперечувала проти нарахованих відсотків, посилаючись на те, що вони нараховані поза межами строків, визначених договором. З наведених підстав, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обставини справи, що встановлені судом

Відповідно до Договору про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022, укладеного 17 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит на суму 15 000 грн., строком на 22 дні, до 07.02.2022, зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % на день.

Згідно п. 1.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у вищевказаному розмірі на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Мета отримання кредиту власні потреби. Кредит надається строком на 22 дні, тобто до 07.02.2022 (п. 1.2 договору).

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % (процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу (п. 1.3 договору).

У відповідності до п. 2.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною даного договору.

Кредит надається в безготівкові формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.7 договору).

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2919_31 від 02.12.2024, 17 січня 2022 року о 08 год. 15 хв. здійснено переказ кредитних коштів у розмірі 15 000 грн. на карту № НОМЕР_1 , номер транзакції НОМЕР_2 .

Відповідно до листа АТ «Акцент-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20250207/1062 від 11.02.2025, картка № 413455 емітована на ім`я ОСОБА_1 , номер телефону клієнта, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій: +38(097)-390-73-70, інший номер, який зазначено в анкетних даних клієнта - НОМЕР_3 .

Згідно Графіку платежів, що є Додатком № 1 до договору, загальна вартість кредиту за весь строк кредитування, передбачений договором, становить 23 250 грн.

Відповідно до договору факторингу № 31012023, укладеного 31 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується відступити на користь позивача права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно платіжної інструкції № 19332 від 03.02.2023, позивачем здійснено оплату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 31012023 від 31 січня 2023 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 15331-01/2022, загальний борг відповідача становить 37 875 грн., з яких: 15 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 875 грн. сума заборгованості за відсотками.

З наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 року у загальному розмірі 37 875 грн., що складається з: 15 000 грн. суми боргу за основною сумою, 22 875 грн. суми боргу за відсотками.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 уклав вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок.

Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W3526», який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача «НОМЕР_3 ».

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний Договір про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі.

Щодо аргументів відповідача щодо недоведеності факту перерахування кредитних коштів на рахунок, то суд вважає їх недоведеними.

Належність банківської картки № НОМЕР_4 відповідачу ОСОБА_1 підтверджується листом АТ «Акцент-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20250207/1062 від 11.02.2025, відтак посилання представника відповідача про те, що відсутні докази перерахування суми кредиту саме на рахунок відповідача, є безпідставними.

За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після спливу визначеного договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

Так, з Договору про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 рокувбачається, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ФК «Інвеструм» кредит на суму 15 000 грн., строком на 22 дні, тобто до 07.02.2022. Згідно Додатку № 1 до вищевказаного договору визначена загальна вартість кредиту у розмірі 23 250 грн., з яких 15 000 грн. тіло кредиту, 8 250 грн. проценти за користування кредитними коштами.

З наявних в матеріалах справи доказів видно, що відповідач ОСОБА_1 належним чином договірні зобов`язання за наведеним договором не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв.

Враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом із відповідача ОСОБА_1 поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду.

Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії договору встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору, тобто після 07.02.2022, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі загальної вартості кредиту.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження відступлення на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги до ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованими. Позивачем надано достатньо доказів переходу прав вимоги до відповідача від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», зокрема, договір факторингу № 31012023 від 31.01.2023, Витяг з реєстру прав вимог за договором, а також платіжне доручення про оплату за відступлення прав вимог за договором.

Таким чином, оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним Договором про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 року у розмірі 23 250 грн., з яких 15 000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 8 250 грн. заборгованість за процентами.

Щодо судових витрат

Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 76965 від 30.07.2024, при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 1 856, 16 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 514, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, 13, 76, 81, 89, 141, 280-284, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 15331-01/2022 від 17 січня 2022 року у розмірі 23 250 (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1 856 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість) гривень 16 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН