КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9046/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районному суду Київської області від 24 лютого 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, де заінтересованими особами є: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Євген Борисович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, ОСОБА_1 , Міністерство юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, згідно з якою просив суд застосувати заходи забезпечення позову та :

-накласти арешт на грошові кошти (у розмірі 320 055,79 грн), стягнуті на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перераховані на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7 в рамках ВП НОМЕР_4 та знаходяться на її рахунках, яке проводилось в рамках цивільної справи №523/6790/19, до вирішення спору в цій справі по суті;

-заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Горелику Євгену Борисовичу, як особі, яка призначена для здійснення заходів, щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, перераховувати кошти (аліменти) дитини (у розмірі 320 055,79 грн) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного бюджету України до вирішення спору по суті;

-заборонити Міністерству юстиції України, як юридичній особі, якій після припинення повноважень тимчасового виконавця Горелика Є.Б., перераховувати кошти (аліменти) дитини (у розмірі 320055,79 грн) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного бюджету України до вирішення спору по суті;

-заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, як особі, яка оскаржує своє припинення діяльності в судах, перераховувати кошти дитини аліменти (у розмірі 320 055,79 грн) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до державного бюджету України до вирішення спору по суті.

Заява мотивована тим, що у провадженні Суворовського суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа № 523/6790/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 грудня 2020 р. Суворовським районним судом м. Одеси, у цивільній справі № 523/6790/19 ухвалено рішення, яке в подальшому рішенням Одеського апеляційного суду від 20.07.2021 року змінено та позов представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково: зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень, 00 копійок до 8 000 (восьми тисяч) гривень, 00 копійок щомісячно. У решті рішення залишено без змін.

04.12.2023 року Суворовським районним судом м. Одеса видано виконавчий лист № 523/6790/19 від 30.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 аліментів у розмірі 8000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з 02.05.2019 року до повноліття доньки, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Боржником ОСОБА_2 в повному обсязі виконані зобов`язанння по сплаті аліментів у розмірі 320 055, 79 грн, які надійшли на рахунок приватного виконавця ОСОБА_7, проте стягувач ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 їх не отримала, вони залишилися на депозитному рахунку приватного виконавця ОСОБА_7.

04.12.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_7 ВП НОМЕР_4 за заявою стягувача повернув йому виконавчий лист в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів у справі № 523/6790/19.

Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича призначено тимчасовим приватним виконавцем для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7. За повідомленням приватного виконавця Горелика Є.Б., грошові кошти у сумі 320 055, 79 грн, які є аліментами неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 дотепер знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця ОСОБА_7, стягувач ОСОБА_1 їх не отримала.

Згідно з наявними у заявника відомостями 04.12.2024 стягнені з боржника у повному обсязі кошти у розмірі 320 055,79 грн у зв`язку з неотриманням їх стягувачем, підлягають перерахованню до Державного бюджету України, згідно п.14 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Заявник вважає, що існує реальний ризик втрати грошових коштів, стягнутих з боржника ОСОБА_2 на користь боржника ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ..

Ухвалою Києво-Святошинського районному суду Київської області від 24 лютого 2025 року, з урахуванням ухвали суду від 24.02.2025 року про виправлення у розолютивній частині ухвали описки (а.с. 16 том 2), заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти, у розмірі 320 055,79 грн, які стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, в рамках ВП НОМЕР_4, по цивільній справі № 523/6790/19, як аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, розпорядником якого, на підставі рішення Ради приватних виконавців України від 22.08.2024 року № 73, є приватний виконавець виконавчого округу Київської області Горелик Є.Б..

Заборонено приватному виконавцю Київської області Горелик Є.Б., як особі, яка призначена для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, перераховувати кошти у розмірі 320 055,79 грн, стягнутих в рамках ВП НОМЕР_4, по цивільній справі № 523/6790/19, як аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до державного бюджету України, до вирішення спору по суті.

Заборонено Міністерству юстиції України, як юридичній особі, яка після припинення повноважень, призначеного для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелик Є.Б., перераховувати кошти у розмірі 320 055,79 грн, стягнутих в рамках ВП НОМЕР_4, по цивільній справі № 523/6790/19, як аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до державного бюджету України, до вирішення спору по суті.

Заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, як особі, яка оскаржує рішення про припинення своєї діяльності в судовому порядку, перераховувати кошти у розміри 320 055,79 грн в рамках ВП НОМЕР_4, по цивільній справі № 523/6790/19, як аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до державного бюджету України до розгляду спору по суті.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, 11 березня 2025 року Джафаров Давид Ельдар Огли , який представляє інтереси Міністерства Юстиції України, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районному суду Київської області від 24 лютого 2025 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині Міністерства оборони України.

Міністерство юстиції України не погоджується з ухвалою в частині задоволених заходів забезпечення позову відносно Міністерства, вважає її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що саме приватний виконавець повинен дотримуватись вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказам Міністерства від 02.04.2012 року.

Вважає, що заборона Міністерству юстиції України перераховувати кошти у розмірі 320 055,79 грн, стягнути в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4, по цивільній справі № 523/6790/19, як аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 до Державного бюджету України є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки останнє не володіє відповідними повноваженнями щодо розпорядження зазначеними коштами.

Таким чином, Міністерство юстиції України вважає, що оскаржувана суду першої інстанції є необгрунтованою, оскільки суд першої інстанції неправильно визначив суб`єкта, на якого покладено обов`язок перерахування коштів до Державного бюджету України, і не встановив наявності реальної загрози невиконання судового рішення без застосування заходів забезпечення позову. Відсутність чіткої правової основи для накладення заборони на Міністерство робить ухвалене рішення таким, що підлягає скасуванню.

27 березня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Міністерства юстиції України від ОСОБА_2 , просив зокрема відмовити в апеляційній скарзі Міністерства юстиції України.

Також не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, 12 березня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції не врахував, що першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду.

Так, у своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначав наступне: «Наразі коштами дитини аліментами розпоряджається приватний виконавець Київської області Горелика Євген Борисович, як особа яка призначена здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_7. Данна особа відноситься до територіальної юрисдикції Києво-Святошинського суду Київської області. Представник позивача малолітньої дитини має право вибори підсудності в разі декількох відповідачів, а тому він обирає ту юрисдикцію хто безпосередньо контролює поки кошти дитини».

Одночасно, заявник зазначав наступну інформацію щодо відповідача: «приватний виконавець Київської області Горелика Євгена Борисовича, як особа яка призначена здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_7, АДРЕСА_1, тел./факс НОМЕР_2 , моб. НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Зазначала, що територіальна юрисдикція Ірпінського міського суду Київської області охоплює наступні населені пункти: міста Ірпінь, Буча, селища Ворзель, Гостомель та Коцюбинське.

Відтак, обґрунтування визначення підсудності за Києво-Святошинським районним судом Київської області, надане заявником, не знаходить свого підтвердження.

Вважає, що заява про забезпечення позову не підлягають розгляду Києво-Святошинським районним судом Київської області. Тому при надходженні на розгляд до суду заяви про забезпечення позову не було надано правильну оцінку щодо дотримання порядку звернення з нею до суду.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що заявником не доведено, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

09 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_1 вчиняє злочин проти коштів дитини, оскільки вона свідомо і обізнано у змові з приватними виконавцями ОСОБА_7 та Горелик Є.Б. дійшли змови щоб кошти дитини потрапили до бюджету, такі дії є домашнє насильство економічного характеру щодо коштів дитини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що предметом спору, який виник між сторонами у справі, є грошові кошти (аліменти у розміри 320 055, 79 грн), що знаходиться на рахунку з обліку депозитних сум приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, розпорядником яких наразі є приватний виконавиць виконавчого округу Київської області Горелик Євген Борисович, як розпорядник даних коштів у зв`язку з припиненням повноважень приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7, може розпорядитися, у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» про перерахування їх до Державного бюджету України, а тому невжиття обраних заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, що діє в інтересах малолітньої дитини.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_2 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, яка надійшла до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Заява мотивована тим, що у провадженні Суворовського суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа № 523/6790/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14 грудня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси, у цивільній справі № 523/6790/19 ухвалено рішення, яке в подальшому рішенням Одеського апеляційного суду від 20.07.2021 року змінено та позов представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково: зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12 000 гривень 00 копійок до 8 000 гривень 00 копійок щомісячно. У решті рішення залишено без змін.

04.12.2023 року Суворовським районним судом м. Одеса видано виконавчий лист № 523/6790/19 від 30.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 аліментів у розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 02.05.2019 року до повноліття доньки, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Боржником ОСОБА_2 в повному обсязі виконані зобов`язання по сплаті аліментів у розмірі 320 055, 79 грн, які надійшли на рахунок приватного виконавця ОСОБА_7, проте стягувач ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 їх не отримала, вони залишилися на депозитному рахунку приватного виконавця ОСОБА_7.

04.12.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_7 ВП НОМЕР_4 за заявою стягувача повернув йому виконавчий лист в рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів у справі № 523/6790/19.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що приватного виконавця виконавчого округу Київської області Горелика Євгена Борисовича призначено тимчасовим приватним виконавцем для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_7. За повідомленням приватного виконавця Горелика Є.Б., грошові кошти у сумі 320 055, 79 грн, які є аліментами неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 дотепер знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця ОСОБА_7, стягувач ОСОБА_1 їх не отримала.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник Міністерства юстиції України, зазначав, що Міністерство юстиції України не має жодних повноважень у сфері реалізації коштів, які знаходяться на рахунках приватного виконавця. Також зазначав, що відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» не можуть втручатися в діяльність виконавців взагалі. Навіть у тому випадку, якщо припинить повноваження приватний виконавець, то вказаними рахунками буде займатися далі інший виконавець.

Також в судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Каращенко Ю.В. повідомила суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 бажає отримувати аліменти на дитину, та від їх отримання не відмовлялась. Однак наразі реалізувати своє право не може, з огляду на наявні арешт та заборони. Водночас просила направляти зазначені аліменти на поштову адресу, однак такі відправлення не здійснювались.

ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції, в режимі відеоконференції, заперечував проти апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 , вважав їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначав, що надіслати ОСОБА_1 грошові кошти (аліменти на утримання дитини) не вбачається можливим, оскільки остання з 2023 року перебуває закордоном.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчинення певних дій.

Відповідно до частини третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20.

Відповідно до Постанови Касаційного господарського суду від 26.10.2020 у справі № 907/477/20 зазначено, що: «Звертаючись з відповідною заявою, позивач, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги; взаємопов`язаність заходу забезпечення з обставиною утруднення виконання чи невиконання рішення господарського суду, а саме, що обраний спосіб забезпечення спроможний запобігти відповідним утрудненням; імовірність утруднення виконання рішення або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову і неможливість виконання позовних вимог у випадку їх задоволення тощо.

Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника».

Окрім того, Касаційний цивільний суд у своїй постанові від 10.02.2021 у справі № 709/853/20 вказав: «Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви».

Аналогічних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у своїй постанові від 24.03.2021 у справі № 760/13059/19.

До заяви про забезпечення позову мають бути додані докази існування фактичних обставин, які свідчать про необхідність вжиття певних заходів забезпечення позову. Водночас неприпустимим є посилання лише на потенційну можливість ускладнення чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту чи поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача.

Посилання заявника ОСОБА_2 про вчинення злочину щодо коштів дитини та наявності економічного насильства в сім`ї, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки стягувач бажає отримати аліменти, надала відповідачу поштову адресу куди просила направити кошти. Крім того суд апеляційної інстанції вважає, що саме накладення арешту на аліменти порушує права малолітньої дитини.

Посилання ОСОБА_2 на правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду від 15 тарвня 2019 року у справі № 658/2197/18, у постанові Верхвоного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 243/10605/18, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2025 року у справі № 903/497/24, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони є нерелевантними до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви, з тих підстав, що існує ризик втрати грошових коштів стягнутих з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що стягувач аліментів - ОСОБА_1 , від отримання аліментів на утримання дитини не відмовлялась та просила виконавця надсилати грошові кошти поштову адресу, з огляду на наявні наразі заборони щодо рахунків стягувача. Заборона розпоряджатися аліментами та накладення арешту на кошти, що є аліментами заборонено законом та порушує права як стягувача та неповнолітньої дитини. Також суд апеляційної інстанції вважає недопустимим в рамках розгляду заяви про забезпечення позову, заборонити органам виконавчої влади забороняти здійснювати їх функції покладених на них законами.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, дійшов неправильного висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява про забезпечення майбутнього позову ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки не обґрунтована заявником у контексті необхідності застосування таких заходів, а також у контексті їх співмірності та відповідності до позовних вимог.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, доводи апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районному суду Київської області від 24 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «16» червня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

О.В. Желепа