Справа № 692/736/25
Провадження № 2/692/470/25
У Х В А Л А
17 червня 2025 року суддя Драбівського районного суду Черкаської області Чепурний О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про розірвання кредитного договору, -
Позивачка звернулася до суду з цивільним позовом про розірвання кредитного договору.
Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позовну заяву слід направити за підсудністю з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Характер позовних вимог свідчить, що спір стосується захисту прав споживачів.
За ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Позивачка зазначає, що адресою її зареєстрованого місця проживання є АДРЕСА_1 , а фактичне місця проживання є АДРЕСА_2 . Місце реєстрації позивачки підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади №2024/011506801 від 23.09.2024 року. На підтвердження місця фактичного перебування позивачка надала Акт про встановлення факту проживання особи на території Драбівської територіальної громади у межах території, що належать до компетенції старости від 05.06.2025 року та довідку про фактичне місце проживання від 06.06.2025 №303 видану Драбівською селищною радою.
Проте, суд вважає, що справа не підсудна Драбівському районному суду Черкаської області по так як норми ЦПК України передбачають використання офіційного зареєстрованого місця проживання сторони провадження, а не фактичного для визначання підсудності справи. Позивачка не надавала витягу з реєстру територіальної громади про своє офіційне місце перебування.
Відповідно до п. 4 Порядку декларування та реєстрацію місця проживання (перебування) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 07.02.2022 року №265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. П. 7 передбачено, що декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою такою особою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), здійснюється щодо особи, яка: 1) пройшла автентифікацію з використанням інтегрованої системи автентифікації, кваліфікованого електронного підпису або інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу заявника; 2) декларує місце проживання: у житлі приватної форми власності, за умови внесення відомостей про таке житло до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; у гуртожитку, що не належить особі на праві власності, спільної власності (спільної часткової або спільної сумісної власності), за умови надання згоди уповноваженої особи з управління (утримання) гуртожитку, що належить до сфери управління підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності (далі - уповноважена особа житла).
Згідно п. 46 посадова особа органу реєстрації в день звернення особи або її законного представника (представника) чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію місця проживання (перебування) або про відмову у реєстрації місця проживання (перебування) особи; вносить відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) до реєстру територіальної громади відповідно до Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265; формує інформацію про реєстрацію місця проживання (перебування) особи для її передачі до відомчої інформаційної системи ДМС з подальшою передачею інформації до Єдиного державного демографічного реєстру відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265; за зверненням особи, що декларує/реєструє/знімає задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), або її законного представника (представника) видає витяг з реєстру територіальної громади.
Отже, відповідно до вищезазначеного порядку, можна дійти висновку, що місце перебування особи може бути зареєстровано та підтверджено витягом з реєстру територіальної громади, яких позивачкою не надано суду.
Положення ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.
Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.
Відповідно до Постанови Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.
Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Враховуючи, що визначення підсудності за ст.28 ЦПК України може бути застосовано лише за волевиявленням позивачки, суд вважає, що дану справу слід направити для розгляду до суду за загальною підсудністю ст. 27 ЦПК України, тобто за місцем знаходження відповідача.
Таким чином, суддя приходить до висновку, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про розірвання кредитного договору необхідно передати на розгляд до Галицького районного суду м. Львова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Керуючись ст.ст. 27, ч. 1. ч. 3, ст. 31, ст. 32, ст.ст. 258-260 ст. 353, ст. 354 ЦПК України, суддя, -
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про розірвання кредитного договору - передати на розгляд до Галицького районного суду м. Львова за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через суд апеляційної інстанції.

Суддя