справа № 274/2484/25
провадження № 2/0274/1251/25
Рішення

Іменем України

19.06.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., представника позивача Антонюк О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини-

в с т а н о в и в :

Позивач, інтереси якого представляє адвокат Антонюк О.М., звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить встановити йому додатковий строк тривалістю в три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 . Після його смерті спадщина не відкривалась, спадкова справа не заводилась.

Вказує, що є спадкоємцем за заповітом від 09.05.2024 року після смерті свого двоюрідного брата - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звернувшись за оформленням спадщини, яка складається із квартири АДРЕСА_1 , було встановлено, що вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , батькам ОСОБА_3 , частки яких він прийняв у спадщину, власна частка померлого ОСОБА_3 , а також частина квартири належала ОСОБА_2 , батькові позивача. Про даний факт не знав ні заповідач ОСОБА_3 , ні позивач ОСОБА_1 , ні спадкодавець - ОСОБА_2 .

Позивач вступив у спадщину, оформлює документи на вищевказану квартиру, однак не може належним чином оформити документи на спадкове майно, а саме частину квартири, що виявляється належала його батьку, оскільки вважається, що він пропустив термін для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з моменту смерті спадкодавця.

Зазначає, що своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини, через те, що лише під час звернення до нотаріуса про отримання свідоцтва про право власності на майно за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 володів спадковим майном (квартирою) на праві спільної сумісної власності, адже до цього часу відомостей про наявність будь-якого майна у спадкодавця не було.

Вказані обставини перешкоджали вчасно подати заяву про прийняття спадщини, а тому пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивача можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає.

Отже, надання позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб. Таким чином, з огляду на вищенаведене існує необхідність звернення до суду з проханням визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 10.04.2025 відкрито загальне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Пашинського О.М. копію матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 10.04.2025 відмовлено в задоволенні заяви про повернення позову (а.с.26).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 05.05.2025 клопотання представника позивача адвоката Антонюк О.М. про долучення доказів у справі повернуто без розгляду (а.с. 55).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 09.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 57).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові, просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно поданої заяви від 06.05.2025 у вирішені справи покладаються на розсуд суду (а.с.47).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Качанівка Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №8 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 17.12.1980 р.н. ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 11.07.1994, виданого Відділом житлово-комунального господарства міськвиконкому, ОСОБА_6 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартири на праві спільної сумісної власності належить також співвласникам: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Берещук О.В. №16/01-16 від 19.03.2025 ОСОБА_1 у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 відмовлено, з тих підставу, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Бердичівським МРВ УМВС України у Житомирській області 04 липня 1997 року, місце проживання позивача, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 214 від 11 березня 2025 року, гр. ОСОБА_2 на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно зазначеної довідки разом зі спадкодавцем на день його смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с.14-16).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №85/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 та долучених стороною позивача доказів, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.04.2025. Спадщина на яку видано свідоцтво складається: 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с.29-46).

Відповідно до ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно ч. 3 ст. 1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України - визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Норми ст.1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.

Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст.1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року).

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно наявним матеріалам справи, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 214 від 11 березня 2025 року, гр. ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно зазначеної довідки разом зі спадкодавцем на день його смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав

Позивач звернувся до нотаріуса щодо спадкування майна ОСОБА_2 , який помер у 2004 році, у 2024 році, тобто за минуванням ІНФОРМАЦІЯ_6 з часу смерті спадкодавця.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує як на причину пропущення ним строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини те, що не знав про наявність спадкового майна, що не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після його смерті сплив, а тому, звертаючись до суду в квітні 2025 року, позивач мав довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення ним дій щодо прийняття спадщини. Натомість, таких причин не наведено.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач -це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Із змісту зазначених норм права вбачається, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу, а саме, до закінчення підготовчого провадження у справі.

У постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) та від 23 листопада 2022 року в справі № 543/459/21 (провадження № 61-30св22) зроблено висновок, що «за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини».

Отже, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину (або їх правонаступники, спадкоємці). Лише за їх відсутності відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Виходячи з аналізу статті 1251 ЦК України, територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування є відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

Судом встановлено, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, отже виконавчий комітет Бердичівської міської ради є неналежним відповідачем у даній цивільній справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивачем не подано доказів поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а також позов пред"явлено до неналежного відповідача, тому позовні вимоги як задоволенню не підлягають.

Судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст.4,12-13,76-81,89,258,263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2025 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко