Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1657/25
Провадження № 2-др/711/42/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Буйновської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Олександра Миколайовича про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 711/1657/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

13.06.2025 адвокат Іванюк О.М., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_1 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просив стягнути з ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

В обгрунтування заяви зазначив, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2025 у справі № 711/1657/25 задоволено заяву ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» про залишення позову без розгляду та залишено позов ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг без розгляду. Згідно з частиною 5 статті 142 ЦПК України відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі залишення позову без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Адвокат Іванюк О.М. стверджує, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, усвідомлюючи необґрунтованість своїх дій щодо зміни предмета та підстави позову, з метою уникнення подальшої відповідальності щодо компенсації судових витрат відповідача, оскільки розумів, що у випадку неподання ним до суду заяви про залишення позову без розгляду, суд відмовив би у прийнятті заяви позивача про зміну предмета та підстави позову, та як наслідок, у задоволенні первинної позовної заяви. Адвокат також посилався на постанову Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № 922/404/19, в якій зазначено, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у такому разі фактично виникає нова матеріально-правова вимога, що є новим позовом. Зі змісту заяви позивача від 26.03.2025 про зміну предмета позову вбачається зміна як предмета позову (матеріально-правова вимога обґрунтована новим розрахунком), так і обставин позову (змінені фактичні правові підстави стягнення заборгованості), що є неприпустимим. Додатково адвокат Іванюк О.М. вказав на зловживання процесуальними правами з боку позивача. Так, позивачу було достеменно відомо, що відповідач залучив адвоката для надання правничої допомоги, що випливає зі змісту відзиву на позовну заяву, поданого 19.03.2025. Проте позивач з 19.03.2025 по 10.06.2025 не подавав до суду заяву про залишення позову без розгляду, тим самим необґрунтовано збільшуючи судові витрати відповідача.Також, позивачем не було направлено копії нової позовної заяви та додатків до неї всупереч вимогам статті 175 ЦПК України. Для надання правничої допомоги ОСОБА_1 10.03.2025 між ним та адвокатом Іванюком О.М. було укладено Договір про надання правової допомоги № 10/03/25. Вартість 1 години роботи адвоката становить 1 000,00 грн. Загальний обсяг наданих послуг становить 15 000,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 10.06.2025 та квитанцією від 10.06.2025.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 16.06.2025 заяву передано для розгляду судді Булгаковій Г.В.

20.06.2025 від представника ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» - за довіреністю Вітер Н.С. надійшли додаткові пояснення, в яких остання заперечувала проти задоволення заяви про компенсацію понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування своєї позиції Вітер Н.С. зазначила, що з наданих процесуальних документів вбачається наявність у відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, що, на її думку, повністю спростовує позицію представника відповідача щодо відсутності підстав для звернення до суду. Строк подачі позивачем заяви про залишення позову без розгляду (10.06.2025) та отримання відзиву (19.03.2025) не впливає на збільшення судових витрат відповідача. Припущення відповідача про можливість усвідомлення необґрунтованості позову з моменту отримання відзиву є лише припущенням і не може бути прийнято судом згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України. Також, порушення статті 175 ЦПК України щодо направлення документів не є підставою для збільшення витрат. Щодо розміру витрат на правничу допомоги представниця позивача зазначила, що дана справа є малозначною, що, на її думку, повинно впливати на розмір витрат на правову допомогу. Крім того, ОСОБА_3 звернула увагу на недоліки акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 10.06.2025. Зокрема, розмір витраченого часу на проведення переговорів з клієнтом, правовий аналіз документів та надання усного висновку (5 годин) не підтверджено жодними належними, допустимими, достовірними доказами та викликає значні сумніви у своїй правдивості. Реєстрація Білери О.В. в підсистемі «Електронний Суд» не підтверджена жодним доказом, який би вказував на здійснення цієї дії саме представником відповідача. Відзив на позовну заяву підписаний безпосередньо відповідачем, не містить зазначень про його підготовку представником відповідача, а направлення документа здійснювалось ОСОБА_1 особисто через власний електронний кабінет. Це позбавляє сторону відповідача права на відшкодування витрат, пов`язаних із підготовкою відзиву. Щодо опрацювання заяви про зміну предмета позову, в межах судового провадження не відбулося фактичного розгляду зазначеної заяви. Стороною відповідача не було надано жодних письмових заперечень чи клопотань, а заява щодо повернення заяви позивача про зміну предмета позову не була долучена до матеріалів справи. Більше того, у заяві відповідача відсутні посилання на будь-які постанови Верховного Суду, що нівелює вказівку відповідача щодо опрацювання актуальної судової практики. Цей документ також підписано відповідачем особисто, що вказує на безпідставність стягнення коштів за ці послуги. Договір про надання правової допомоги № 10/03/25 від 10.03.2025 не містить конкретно визначеного номера справи, де здійснювалося представництво інтересів ОСОБА_1 . Це унеможливлює співставлення обсягу виконаної представником роботи у цивільній справі № 711/1657/25 та умовами укладеного Договору. Підсумовуючи, Вітер Н.С. вважала, що сторона відповідача не довела заявлений розмір витрат на правову допомогу, а наведені нею недоліки суттєво впливають на розмір витрат, що підлягають стягненню зі сторони позивача.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_1 та представника ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» - за довіреністю Блізнєцова М.Є. надійшли заяви, в яких останні просили розглядати справу без їх участі.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі статтею 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Порядок та підстави розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи,у разі залишення позову без розгляду визначені у статті 142 ЦПК України.

Так, відповідно до частини 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно з частиною 9 статті 141 цього Кодексу у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 02.12.2020 у справі № 202/2600/15-ц, від 17.12.2020 у справі № 758/12381/18-ц, від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18, від 02.11.2022 у справі № 440/296/19, від 30.11.2022 у справі № 295/2963/21.

Поряд з цим, в ЦПК України не розкрито змісту та ознак необґрунтованості дій позивача, натомість визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 44 ЦПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (частина 2 статті 44 ЦПК України).

Судом встановлено, що 28.02.2025 представниця ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за довіреністю Вітер Н.С. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за абонентське обслуговування (ТЕ), абонентське обслуговування (ГВП), МЗК у розмірі 31 216,71 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.03.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній наголошував на численних процесуальних порушеннях з боку позивача при оформленні та поданні позову, а також на недоведеності заявленої суми боргу. Крім того, відповідач вважав, що позивач подав завідомо безпідставний позов, що є зловживанням процесуальними правами згідно зі статтею 44 ЦПК України. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати позивача внести 50 000,00 грн. на депозитний рахунок суду для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат на професійну правничу допомогу.

19.03.2025 аналогічний за змістом відзив на позовну заяву надійшов також і від відповідачки ОСОБА_2

26.03.2025 від представниці ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» за довіреністю Вітер Н.С. надійшла заява про зміну предмета позову. До заяви ОСОБА_3 долучила позовну заяву в новій редакції, яка одночасно змінювала як предмет, так і підстави позову.

10.06.2025від представника ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» -за довіреністю Поліщука А.Б. надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2025 позов ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг залишено без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. представник відповідача посилався на необґрунтованість дій позивача щодо одночасної зміни предмета та підстави позову, а також зловживання останнім процесуальними правами.

Оцінюючи дії позивача на предмет необґрунтованості суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 по справі № 922/404/19 зазначив, що позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України. Зокрема, такий правовий висновок надано Верховним Судом у постанові від 16.03.2018 в справі № 916/1764/17.

Зі змісту заяви про зміну предмета позову та нової редакції позовної заяви вбачається, що позивач одночасно змінив як предмет позову (матеріально-правова вимога обґрунтована новим розрахунком), так і підстави позову (фактичні правові підстави стягнення заборгованості), що суперечить положенням частини 3 статті 49 ЦПК України.

Відтак, суд погоджується з позицією представника відповідача - адвоката Іванюка О.М., щодо необґрунтованості одночасної зміни предмета та підстави позову позивачем.

Водночас, суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо зловживання позивачем процесуальними правами, зокрема, не направлення копії нової редакції позовної заяви та додатків до неї відповідачу, оскільки ці твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно з копіями фіскальних чеків АТ «Укрпошта», долучених до заяви про зміну предмета позову, копія нової редакції позовної заяви та додатків до неї була направлена відповідачу 25.03.2025.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку дії позивача під час розгляду справи (одночасна зміна предмета та підстави позову) можна вважати необґрунтованими. Відтак, витрати відповідача, пов`язані з розглядом справи, мають бути покладені на позивача.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).

Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. суду надано:

- договір про надання правової допомоги № 10/03/2025 від 10.03.2025, укладений між адвокатом Іванюком О.М. та ОСОБА_1 ;

- акт № 1 від 10.06.2025 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 10/03/25 від 10.03.2025, відповідно до якого адвокат Іванюк О.М. надав ОСОБА_1 наступні послуги: проведення переговорів з клієнтом на предмет з`ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом, кількість витраченого часу - 5 год. 00 хв., вартість - 5 000,00 грн.; реєстрація клієнта в Електронному кабінеті в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, кількість витраченого часу - 0 год. 30 хв., вартість - 500,00 грн.; складання тексту відзиву на позовну заяву по суті справи, допомога клієнту з формування відзиву по суті справи в електронному кабінеті з подальшим надсиланням до суду та сторонам, кількість витраченого часу - 6 год. 00 хв., вартість - 6 000,00 грн.; здійснення правового аналізу наданого клієнтом документу від позивача - «Заява про зміну предмета позову», надання усного висновку з питань правозастосування з урахуванням актуальної судової практики, узгодження правової позиції з клієнтом, кількість витраченого часу - 1 год. 00 хв., вартість - 1 000,00 грн.; складання тексту заяви щодо повернення заяви позивача про зміну предмета позову для їх оголошення та подання в судовому засіданні від 10.06.2025 (не подано до суду в зв`язку з поданням заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду від 10.06.2025), кількість витраченого часу - 1 год. 00 хв., вартість - 1 000,00 грн.; складання та подання до суду клопотання від 17.04.2025 № 17-04/25 про відкладення судового засідання у справі та надання матеріалів судової справи для ознайомлення, кількість витраченого часу - 0 год. 30 хв., вартість - 500,00 грн.; складання заяви про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 711/1657/25 у відповідності до частини 5 статті 142 ЦПК України, кількість витраченого часу - 1 год. 00 хв., вартість - 1 000,00 грн.. Загальний обсяг наданих адвокатом послуг правничої допомоги Білері О.В. у цивільній справі № 711/1657/25 становить 15 000,00 грн.;

- квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 10.06.2025 на суму 15 000,00 грн.;

- ордер на надання правничої допомоги серії СА № 1119284 від 17.04.2025.

Надаючи оцінку наданим стороною відповідача доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та запереченням сторони позивача щодо неспівмірності заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу із складністю справи, суд враховує позицію Великої Палати ВС висловлену у справі № 904/4507/18, де зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.

Водночас, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В даному випадку, враховуючи незначну складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, суд приходить до висновку, що стягнення з позивача витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом роботи.

З огляду на викладене та керуючись критеріями реальності адвокатських витрат, їхньої необхідності та розумності їх розміру, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 000,00 грн. На переконання суду, ця сума відповідає принципам справедливості та розумності у даній справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Іванюка Олександра Миколайовича про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи № 711/1657/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (, місцезнаходження: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова