Провадження №: 2/755/3271/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Бэльченко М.В.,

провівши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-4», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна, Київська міська рада, ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-4», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна, Київська міська рада, ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, до підготовчого засідання.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явились.

16 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Молявко Олеся Михайлівна подала до суду через систему «Едектронний суд» клопотання/заяву, в якому просила надати можливість ознайомлення з матеріалами справи та зняття з них фотокопій, а також перенести попередній розгляд справи на іншу дату з метою погодження правової позиції з клієнтом, оскільки остання перебуває за межами України та не може взяти участь у розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно положень ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має електронного кабінету, та технічної можливості повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). (ч. 13 ст. 128 ЦПК України)

Крім того, ч. 5 ст. 130 ЦПК України визначено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

За змістом положень ч.3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі не повідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці позивача.

Положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення (аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21).

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови ВС від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, від 12 травня 2022 року у справі №645/5856/13-ц).

За матеріалами справи судом установлено, що позивач жодного разу не з`явилась в підготовче засідання, доказів, які мали підтвердити поважні причини її неявки суду надано не було. Повторно поспіль в підготовче засідання, призначене на 02 квітня 2025 року та на 17 червня 2025 року позивач свого представника до суду не направила.

Так, в останнє представник позивача - адвокат Трунова Г.А. з`явилась в підготовче засідання 04 лютого 2025 року, в якому було оголошено перерву за її клопотанням (а.с.182), та була повідомлена про дату наступного засідання (02 квітня 2025 року) під розписку (а.с.183).

12 березня 2025 року представник позивача - - адвокат Трунова Г.А. подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про припинення представництва (а.с.188-189).

Отже позивач ОСОБА_1 мала достатньо часу для укладання договору на правничу допомогу з іншим адвокатом.

В підготовче засідання, призначене на 02 квітня 2025 року позивач свого представника до суду не направила, у зв`язку із чим засідання було відкладено до 17 червня 2025 року.

04 квітня 2025 року судова повістка на 17 червня 2025 року була доставлена до електронної скриньки позивача, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.200).

16 червня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Молявко О.М. подала до суду через систему «Едектронний суд» клопотання/заяву, в якому просила надати можливість ознайомлення з матеріалами справи та зняття з них фотокопій, а також перенести попередній розгляд справи на іншу дату з метою погодження правової позиції з клієнтом, оскільки остання перебуває за межами України та не може взяти участь у розгляді справи (а.с.205).

В підготовче засідання, призначене на 17 червня 2025 року представник позивача не з`явилась, для ознайомлення з матеріалами справи до суду не приходила, доказів неможливості прибуття в підготовче засідання суду не надала, як не надала й доказів перебування позивача за межами України.

Позивач також не повідомляла суд про зміну свого місця проживання та не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у її відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач має право протягом усього часу розгляду справи відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно положень п. 1 ч. 2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-4», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна, Київська міська рада, ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, оскільки викладене вище свідчить про повторну поспіль неявку позивача та/або її представника в підготовче засідання без поважних причин і позивачем та/або її представником не подана заява про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 4, 200, 223, 257, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Політехнік-4», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Футуйма Вікторія Богданівна, Київська міська рада, ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: