справа № 166/791/25
провадження № 2/166/269/25
РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2025 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Cвистун О.М., з участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача Дідух Є.О. звернувся у суд із даним позовом, який мотивує тим, що 09 лютого 2024 року між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (далі ТОВ "Лінеура Україна") та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір № 4371721 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір). За умовами Кредитного договору сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 350 днів: з 09 лютого 2024 року по 23 січня 2025 року, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів.

ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту НОМЕР_1 , яку відповідач вказав особисто під час укладення договору.

Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 23 вересня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна", як клієнтом, і Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" (далі ТОВ "Українські фінансові операції"), як фактором, було укладено договір факторингу № 23/09/2024, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором на загальну суму 108000 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту 15000 грн, заборгованість за процентами 85500 грн, штрафні санкції 7500 грн.

Станом на дату укладення договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024, строк дії Кредитного договору не закінчився, а тому в межах дії його строку позивачем у період з 24 вересня 2024 року по 23 січня 2025 року здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 45750 грн.

Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного плетажу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора.

Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором у сумі 146250 грн, з яких 15000 грн тіло кредиту, 85500 грн проценти нараховані первісним кредитодавцем, 45750 грн проценти нараховані позивачем, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн.

Ухвалою від 26.05.2025 дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 25 червня 2025 року, а також надано відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав. За таких обставин суд на підставі ч. 2 ст. 191 ЦПК України вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Позов підлягає до часткового задоволення.

Суд установив, що 09 лютого 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 10636.За умовами Кредитного договору ТОВ "Лінеура Україна" надає ОСОБА_1 кредит у розмірі 15000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 350 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Лінеура Україна" проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 04.03.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.4.2 Кредитного договору). Згідно з п. 1.6 Кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою складає 146250 грн.

ТОВ "Лінеура Україна" на виконання умов Кредитного договору 09 лютого 2024 року надало відповідачу кредит у розмірі 15000 грн, перерахувавши на платіжну картку № НОМЕР_2 , указаною відповідачем при укладенні Кредитного договору, що підтверджується листами ТОВ "Пейтек Україна" № 96 від 03.10.2024 та АТ КБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-250603/66893-БТ від 05.06.2025.

Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 23 вересня 2024 року у відповідача перед ТОВ "Лінеура Україна" виникла заборгованість у сумі 108000 грн, з яких тіло кредиту 15000 грн, заборгованість за відсотками 85500 грн, штрафні санкції 7500 грн.

Між ТОВ"Українські фінансові операції" та ТОВ "Лінеура Україна" 23 вересня 2024 року укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило за грошові кошти ТОВ"Українські фінансові операції" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ "Лінеура Україна". Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 ТОВ"Українські фінансові операції" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 108000 грн, з яких 15000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 85500 грн сума заборгованості за відсотками; 7500 грн сума заборгованості за штрафами.

ТОВ"Українські фінансові операції" після відступлення права вимоги за Кредитним договором до відповідача у межах строку дії договору нараховано відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 2,5% у сумі 45750 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ"Українські фінансові операції" за договором № 4371721 про надання споживчого кредиту від 09.02.2024 за 122 календарних днів (24.09.2024-23.01.2025).

Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за Кредитним договором.

Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.

Зокрема, ч. 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 15000 грн, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, у вказаному розмірі.

Водночас, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке.

Так, з наданих представником позивача розрахунків заборгованості за Кредитним договором установлено, що первісним кредитодавцем та позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом протягом строку дії договору за ставкою 2,5%.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, укладаючи 09 лютого 2024 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитодавець та у подальшому позивач не мали права визначати проценту ставку в розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.

Судом проведено власний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 09 лютого 2024 року до 23 січня 2025 року за процентною ставкою 1%, який складає: 15000 грн (сума боргу) х 1% : 100 % х 350 (днів) = 52500 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 67500 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15000 грн, суми заборгованості по процентах 52500 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1118 грн 03 коп. (67500/146250*2422,40).

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн суд зазначає таке.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024, укладений між ТОВ "Українські фінансові операції" та адвокатом Дідухом Є.О.; завку № 4371721 на виконання доручення до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 із зазначенням переліку послуг професійної правничої допомоги та їх вартістю по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4371721 від 09.02.2024, укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 ; рахунок на оплату № 4371721-24/03-2025 від 24.03.2025 на суму 10000 грн; копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10 від 24.03.2017; акт № 4371721 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, відповідно до якого адвокат Дідух Є.М. надав правову допомогу ТОВ "Українські фінансові операції" щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 4371721 від 09.02.2024, укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 на загальну суму 10000 грн.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача.

Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні та позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1118 грн 03 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, загалом 4118 грн 03 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 549, 610, 611, 625, 629, 1048-1050, 1077 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4371721 від 09 лютого 2024 року в розмірі 67500 (шістдесят сім тисяч п`ятсот) гривень, яка складається із: 15000 гривень тіло кредиту, 52500 гривень відсотки за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 у користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" 1118 (одну тисячу сто вісімнадцять) гривень 03 (три) копійки судового збору та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", , юридична адреса: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2;

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун