КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8322/2025
справа №761/2982/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Леськовим Валерієм Петровичем, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Фролової І.В.,

у справі за заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів поданої заяви.

У січні 2025 року ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що під час шлюбу подружжям за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2009 року, що зареєстрований в реєстрі за №3018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силко І.В.

27 січня 2025 року позивачці стало відомо, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 відчужена ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності від 22 січня 2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. та зареєстрованою в реєстрі за №175.

Відчуження здійснено на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2025 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно пункту 7 вказаного Договору продаж квартири здійснюється за згодою дружини продавця ( ОСОБА_3 ) - ОСОБА_2 , викладеної у вигляді заяви, підпис на якій засвідчено Ракул О.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області від 06 грудня 2016 року за №4283 та що зберігається у архіві нотаріуса.

Вказує, що 30 грудня 2024 року позивачкою підготовлено нотаріально завірену заяву, якою повідомлено ОСОБА_3 про те, що в подальшому ОСОБА_2 не надає згоди на укладення/підписання ним будь-яких правочинів. Цією заявою також повідомлено ОСОБА_3 про те, що воля заявниці змінилась і раніше оформлені заяви про надання згоди на укладення та підписання будь-яких правочинів не можуть бути застосовані.

Наразі право власності на оспорювану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 ..

Оскільки останнім набуто право власності на квартиру, це може заподіяти шкоду інтересам позивачки, оскільки ОСОБА_1 може відчужити цю квартиру іншим особам, передавати в заставу, вселяти інших осіб, проникати та входити до неї, що призведе до неможливості виконання рішення (у випадку задоволення позову), утруднить вирішення справи по суті та виконання рішення суду.

Зазначає, що заява про забезпечення позову подається до подачі до суду позовної заяви про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Мотивуючи наведеним, просить суд накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2025 року, що зареєстрований в реєстрі за №73 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Іриною Олександрівною. Номер запису про право власності: 58151611.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2025, що зареєстрований в реєстрі за №73 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Іриною Олександрівною. Номер запису про право власності: 58151611.

Задовольнивши заяву, суд першої інстанції вказав, що предметом майбутнього цивільного позову є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування запису про державну реєстрацію права власності, отже з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача суд зробив висновок про наявність підстав для забезпечення позову.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, адвокатом Леськовим В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що покупцю - ОСОБА_1 , продавцю - ОСОБА_3 та приватному нотаріусу Мельниченко І.О. станом на момент укладення та нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу від 24 січня 2025 року не було відомо про вчинення позивачкою ОСОБА_2 нотаріально засвідченого правочину - відмови від заяви від 06 грудня 2016 року про надання нею згоди на розпорядження квартирою.

Звертає увагу, що оскаржувана ухвала постановлена без дослідження судом спірних правовідносини та змісту поданої заяви.

Вказує, що суд першої інстанції не перевірив та не витребував у заявника докази повідомлення (обізнаності) відповідачів про заяву позивача ОСОБА_2 про відкликання (відмову) від її попередньої заяви від 06 грудня 2016 року про надання згоди на розпорядження її чоловіком - ОСОБА_3 спільним майном подружжя. Особа, яка відмовляється від надання згоди іншому з подружжя на розпорядження спільним майном, повинна негайно повідомити про це іншого з подружжя (співвласника), якому надана згода на укладення договору щодо розпорядження спільним майном, та відомих їй третіх осіб, але не пізніше моменту укладення договору.

Звертає увагу, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом не витребувано у заявниці докази та не перевірено факт вручення заяви позивача ОСОБА_2 від 30 грудня 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватному нотаріусу Мельниченко І.О.

Згідно із наявною на момент розгляду заяви про забезпечення позову копією оспорюваного Договору купівлі-продажу від 24 січня 2025 року відповідач ОСОБА_3 (чоловік позивачки) зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, згідно з долученою до заяви про забезпечення доказів поштовою накладною та описом вкладення у цінний лист №033 заява позивача ОСОБА_5 від 30 грудня 2024 року направлена 02 січня 2025 року на адресу: АДРЕСА_3 .

Ані відповідачі, ані третя особа не були поінформовані станом на 24 січня 2025 року про відмову позивачки ОСОБА_2 від попередньої свої заяви-згоди на розпорядження її чоловіком ОСОБА_3 спільним майном.

Вказує, що позивачкою не було надано належних і достатніх доказів того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, як і доказів того, що відмова у забезпеченні позову може ускладнити ефективний захист або поновлення охоронюваних законом прав або інтересів позивачки.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13 вересня 2023 року №501/1699/17, від 29 червня 2021 року №916/2813/18.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

01 квітня 2025 року адвокатом Юхименко Ю.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано відзив на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву посилається на необґрунтованість апеляційної скарги.

Вказує, що витребування у заявника доказів повідомлення (обізнаності) відповідача про заяву позивачки ОСОБА_2 про відкликання (відмову) від її попередньої заяви не мало жодного процесуального підґрунтя. До того ж, при подачі до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову, позивачкою в повній мірі доведено необхідність та обґрунтованість забезпечення позову.

Зазначає, що квартира АДРЕСА_4 належала позивачці та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, проте неправомірно, без згоди на те позивачки відчужена ОСОБА_1 .

Станом на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову та до теперішнього часу, право власності на оспорювану квартиру зареєстровано за скаржником. Оскільки скаржником незаконно набуто право власності на квартиру, це може заподіяти шкоду інтересам ОСОБА_2 , оскільки скаржник може відчужити цю квартиру іншим особам, передавати в заставу, вселяти інших осіб, проникати та входити до неї, що призведе до неможливості виконання рішення (у випадку задоволення позову), утрудниться вирішення справи по суті, та виконання рішення суду.

Щодо доказів про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову посилається на наявність оголошень про продаж спірної квартири.

Щодо направлення копії нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про ненадання згоди на подальше укладення будь-яких правочинів вказує, що така направлена на три поштові адреси, а саме: АДРЕСА_5 , цінним листом з описом вкладення за №033; на адресу - АДРЕСА_6 , цінним листом з описом за № 025; на адресу - АДРЕСА_7 , цінним листом з описом за №5041.

Крім того стверджує, що копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 про ненадання згоди на подальше укладення будь-яких правочинів, 03 січня 2025 року направлена на адресу Міністерства юстиції України цінним листом з описом вкладення за №0020.

Вказані докази не надано позивачем до суду першої інстанції, оскільки наявність оголошень про продаж спірної квартири самі по собі вказують на необхідність та правомірність накладення арешту на оспорювану квартиру.

Стверджує, що при укладенні оспорюваного договору ОСОБА_3 діяв недобросовісно, оскільки відчужив майно, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , використавши при цьому нотаріально засвідчено згоду ОСОБА_2 , яка надавалась 9 років тому та при цьому достовірно знаючи, що воля ОСОБА_2 з цього приводу змінилась, оскільки на той момент фактично шлюбні відносини було припинено.

Звертає увагу, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 як вже вказувалось, без згоди на те ОСОБА_2 , відчужено ОСОБА_1 , та в подальшому передано в іпотеку ОСОБА_6 .

Отже, існують обґрунтовані припущення, що за час існування та розгляду спору, щодо визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2025 року, оспорюване майно буде переоформлене на ОСОБА_6 або відчужене ним третій особі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

5. Позиція учасників справи.

В судовому засіданні адвокат Леськов В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Леськова В.П., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованимє рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

Установлено, що 15 вересня 1979 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на " ОСОБА_9 " (а.с. 9).

Відповідно до даних договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2009 року ТОВ "СКМ СЕРВІС", який діє від імені ТОВ "ЕСТА ХОЛДИНГ", передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 . Вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований у державному реєстрі правочинів, що підтверджується відповідним витягом №7683096 від 03 вересня 2009 року (а.с. 10-11, 14, 16).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Згідно частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині не з`ясування судом спірних правовідносин, не витребування доказів на підтвердження позиції заявниці щодо недійсності правочину, оскільки під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про визнання правочинів недійсними є очевидним можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися майном, у тому числі і відчужити його, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача.

За таких умов вимога до скаржника надання доказів щодо очевидних речей (право відповідача у будь-який момент відчужити майно, що є предметом спору) свідчить про застосування завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Леськовим Валерієм Петровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова