Справа № 948/41/25
Номер провадження 2/948/112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

у січні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №3334916 від 23.04.2021 у розмірі 13 775,00 грн, суму судового збору у розмірі 2 422,40 грн, та 6 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позов мотивований тим, що 23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладений договір про споживчий кредит № 333491, в електронній формі, на офіційному вебсайті товариства та шляхом подання позичальником відповідної заявки на отримання кредиту та підписання електронним підписом.

На підставі платіжного доручення відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн.

Пізніше, 10.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 06Т, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №3334916 від 23.04.2021 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 13 775,00 грн (а.с.1-7).

Ухвалою від 28.01.2025 Машівський районний суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 57).

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронних листів до електронного кабінету (а.с.60-63,70,71,77,78), відповідачка повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові конверти повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.66,67,72,73) та смс повідомленям (а.с.79).

Представник позивача в позовній заяві та поданих до суду заявах про розгляд справи без участі, просить розглянути справу на підставі наявних доказів, позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.7,64,80).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Представниця відповідачки - адвокат Бульбах Н.М. подала клопотання про розгляд справи без її участі та одночасно просила зменшити суму заявлених позивачем витрат на правничу допомогу (а.с.84).

Враховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, дослідивши надані письмові докази.

Так, судом установлено, що 23.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 3334916 у розмірі 5 000,00 грн, строком на 30 днів з 23.04.2021, з кінцевим терміном повернення, сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.05.2021 року, комісією за надання кредиту у розмірі 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом 1 875,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом та стандартною (базовою) процентною ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.26-31).

23.04.2021 відповідачкою заповнена Анкета-заява на кредит №3334916 та погоджені умови кредитування по заяві 3334916: погоджена сума кредитування 5 000,00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою одноразової комісії у розмірі 10% від суми кредиту за договором та відсотків 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.17).

Кошти кредиту надаються позивачем шляхом їх перерахування у розмірі на картковий рахунок відповідача відповідно до п.2.1 договору (а.с.26).

У п.1.5.2 договору зазначено, що проценти за користування кредитом: 1 875,00 грн, нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.26).

Відповідно до п.п.2.2.2, 2.2.3 договору нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем настання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена в п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програми лояльності, спеціальних пропозицій процентна ставка, визначена в п.1.5.2 договору, протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3 запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється (а.с.26 за зв.).

За графіком платежів визначено суму кредиту 5000,00 грн, комісію 500,00 грн, проценти 1875,00 грн, та дату платежу 23.05.2021 (а.с.30).

В паспорті споживчого кредиту зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. В розділі 3 паспорту зазначено, що загальні витрати за кредитом становлять 2 375,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п.1.3 договору становить 7 375,00 грн, реальна річна процентна ставка 10,505.00 % річних. В розділі 4 паспорту зазначений порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, зокрема: дата платежу 23.05.2021, кредит 5 000,00 грн, комісія за надання кредиту - 500,00 грн, проценти 1 875,00 грн, разом до сплати 7 375,00 грн (а.с.30 на зв. - 31).

Згідно платіжного доручення №44525488 від 23.04.2021 ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у сумі 5 000,00 грн згідно договору №3334916 (а.с.33).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту ОСОБА_1 за період з 23.04.2021 року по 22.07.2021 року, який сформований первісним кредитором ТОВ «Мілоан», де зазначено, що загальний борг становить 13 775,00 грн, з яких: борг по тілу 5 000,00 грн, борг по відсотках 8 275,00 грн, борг по пені 500,00 грн (а.с.14).

10.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 06Т, згідно умов якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 3334916 від 23.04.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», та відповідно останнім набуто право вимоги до відповідачки, що вбачається з витягу з додатку до цього договору факторингу, де вказана ОСОБА_1 з сумою заборгованості 13 775,00 грн по кредитному договору №3334916 (а.с.8-12,15).

Як видно з платіжних інструкцій, ТОВ «Діджи Фінанс» здійснено виплати ТОВ «Мілоан» згідно договору факторингу № 06Т від 10.08.2021 року (а.с.38-44).

Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення вимоги про сплату заборгованості № АВ від 27.09.2024 шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором №3334916 від 23.04.2021 на адресу відповідачки (а.с.36).

Статтею 11 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, ТОВ «Мілоан» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, тобто у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в розмірі 5000 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 , про що свідчить платіжне доручення, яке відповідно до статті 1 Закону України від 30 червня 2021 року №1591-ІХ «Про платіжні послуги» відповідає вимогам платіжного документа.

Щодо стягнення заборгованості з відповідачки на користь позивача у визначеному за позовом розмірі, суд зазначає таке.

Відповідно до положень п.2.3. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування може бути продовжений (пролонгований) на пільгових чи на стандартних умовах.

Продовження строку кредитування на пільгових умовах відбувається строком на три, сім і п`ятнадцять днів за умови сплати позичальником комісії і частини заборгованості за кредитом (тілом).

Продовження строку кредитування на стандартних умовах відбувається у разі, якщо після завершення строку кредитування позичальник продовжує користуватися кредитними коштами та сплачує комісію за пролонгацію договору.

В даному випадку останній день дії договору 23.05.2021 включно.

Відомостей про те, що після 23.05.2021 відповідачка вчиняла якісь дії для продовження строку кредитування чи вносила будь-які кошти на продовження дії договору, матеріали справи не містять, а тому 23.05.2021 строк дії договору закінчився і нарахування процентів товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

При цьому, ч.2ст.625 ЦК України конкретизовано визначений статтями 536 та 693 цього Кодексу обов`язок покупця сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами з визначенням додаткового зобов`язання боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, з огляду на таке обмеження законодавця щодо розміру трьох процентів річних, можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено можливість визначення розміру процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, та обмеження свободи сторін в укладенні договору на предмет визначення іншої методики нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно із статтями 536,625,693 ЦК України.

У свою чергу, згідно з визначенням поняття неустойки, яке передбачено ст. 549 ЦК України, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, є пеня.

Таким чином, оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 1.6. та 1.5.3. кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача нараховані останнім проценти за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.

Вказаний висновок викладений у постанові КЦС ВС від 06 лютого 2018 року у справі № 278/1679/13-ц.

Отже, оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 3334916 від 23.04.2021 в установлені договором строки, позивач набув право вимоги до відповідача згідно з договором факторингу № 06Т від 10.08.2021, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за кредитним договором № 3334916 від 23.04.2021 у загальному розмірі 7375,00 грн, яка складається: з визначено суму кредиту 5000,00 грн, комісію 500,00 грн, проценти 1875,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1296,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Позивачем при подачі позову до суду визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правничої допомоги, позивачем надано копії документів, відповідно до яких ТОВ «Діджи Фінанс» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, а саме: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.11.2024 року та додаткової угоди № 3334916 від 30.11.2024 до зазначеного договору, укладених між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Стародуб І.В.; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Стародуб І.В. серії КС №6585/10 від 26.04.2018 року; акту про підтвердждення факту надання правничої ( правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.11.2024; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Стародуб І.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024р. (а.с.13,18,23-25,32,45).

Таким чином, визначаючи розмір до стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Діджи Фінанс», суд враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та часткове задоволення позову, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №3334916 від 23.04.2021 у розмірі 7375,00 грн, судовий збір у розмірі 1296,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С. М. Косик