гСправа № 187/982/25 Провадження № 2/0187/404/25
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"24" червня 2025 р.

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Соловйов І.М., розглянувши в селищі Петриківка матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про зняття арешту із земельної ділянки,

Встановив:

19.06.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- зняти арешт із земельної ділянки площею 0,9570 га, кадастровий номер :01:001:0060, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2019 у кримінальному провадженні №0000348 від 04.06.2019.

Позовна заява подана адвокатом Васильцовою Ольгою Миколаївною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3968 від 19.11.2021), яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1389088 від 16.06.2025.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів, а тому при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі, правового статусу суб`єкта звернення та відповідний статус учасників справи.

Таким чином, судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, за умови, що їх вирішення не віднесено до компетенції інших видів судочинства.

При поданні позовної заяви заявник визначив відповідачем Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та виклав зміст позовних вимог зняття арешту з земельної ділянки, накладеного ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження.

Разом з тим, питання щодо зняття арешту з майна, накладеного в межах кримінального провадження, має вирішуватися виключно в порядку кримінального судочинства, який визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, стаття 174 КПК України визначає порядок скасування арешту майна. Згідно з частиною першою цієї статті, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право подати клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання розглядається слідчим суддею під час досудового розслідування або судом під час судового провадження.

Крім того, згідно з частиною четвертою статті 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходу забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту майна) припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку або закриття кримінального провадження у встановленому законом порядку.

Таким чином, чинним кримінальним процесуальним законодавством передбачено належні способи захисту прав власника або володільця майна, навіть якщо він не є учасником кримінального провадження.

Водночас цивільне процесуальне законодавство не передбачає можливості вирішення цього питання в порядку цивільного судочинства.

Отже, питання про зняття арешту з майна, накладеного в межах кримінального провадження, має вирішуватися виключно за правилами КПК України, а тому у відкритті провадження слід відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 186, 258-260, 353 ЦПК України, -

Постановив:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про зняття арешту із земельної ділянки.

Роз`яснити заявнику, що розгляд питання про знаття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, має бути вирішено в порядку Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 24.06.2025.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2025.

Суддя І.М. Соловйов