Справа № 172/2336/24
Провадження № 2/172/1027/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Битяка І.Г.

за участю секретаря судового засідання Глушко О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача-2 Удовицького Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Васильківське-Агро», третя особа: Головне управління Державної Податкової Служби України про визнання договору оренди та емфітевзису нікчемними, визнання додаткової угоди до договору оренди нікчемною, визнання заповіту недійсним, зобов`язання відшкодувати орендну плату, зобов`язання сплатити податки, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позов. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16.03.2015 року він уклав договір оренди землі з ТОВ «Зоря Нив». Укладенню цього договору передувало те, що він 12.03.2015 року звернувся до керівництва Дніпропетровської державної обласної адміністрації з проханням посприяти йому у наданні благодійної допомоги для лікування сина, який перебував на лікуванні в інституті раку в м. Києві. Після цього його запросили в офіс за адресою: пр-т Пушкіна, 4. м. Дніпро, де адвокат ТОВ «Зоря Нив» запропонував йому благодійну допомогу в обмін на складення заповіту на спадкоємця ТОВ «Зоря Нив» та підписання з товариством договору оренди землі на термін, на який надана сума благодійної допомоги. Зазначені вимоги були виконані з боку позивача. На його прохання повернути йому оригіналу Державного акту на землю та надання заповіту та договору оренди, відповідачем-1 йому було відмовлено та повідомлено, що йому перерахують грошові кошти на банківську картку. 18.03.2015 року гроші дійсно були перераховані на його банківську картку, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його син. У 2019 році він звернувся до відповідача-1 з проханням відновити орендну плату за 2019 рік, оскільки сума 118491,73 грн. уже вичерпана за чотири сільськогосподарські роки з 2015 по 2018 роки, однак відповіді він не отримав. Натомість дізнався, що його земельна ділянка вже переоформлена на підставі договору емфітевзису на ТОВ «Васильківське-Агро». З копій документів, надісланих на його адресу в липні 2021 року, він дізнався про додаткову угоду до договору оренди землі, яка була укладена без його участі і за ініціативою ТОВ «Зоря Нив» та не визначає предмету розриву договору оренди. Також зазначає, що заповіт на користь ТОВ «Зоря Нив» складений ним під психологічним тиском взамін на надання благодійної допомоги. Заповіт повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 231 ЦК України. Додаткова угода від 31.12.2017 року укладена з порушенням норм цивільного законодавства, а саме з порушенням п. 4.3 договору, за яким не сплачені податки, тому має бути визнана нікчемною. Також зазначає, що є незрозумілим, чому його борг вказаний у додатковій угоді збільшився, строк у договорі оренди землі також відповідач-1 самовільно збільшив з 4 до 49 років, так як сума орендної плати зазначена в договорі оренди землі 118491,73 грн. відповідає чотирьом рокам оренди землі. Розмір орендної плати, яку повинно бути йому відшкодовано відповідачем-2 за період з 2019 по 2024 роки становить 206700,00 грн. з розрахунку: 5000 грн. (середньорічна орендна плата за сільськогосподарський рік по Васильківській ОТГ Синельниківського району Дніпропетровської області) х 6,6590 га (площа земельної ділянки, належної позивачу) = 34450 грн. (орендна плата за один рік); 34450 грн. х 6 років. Завдана йому моральна шкода визначається у 50 % від орендної плати і складає 103350 грн. Заборгованість ТОВ «Зоря Нив» зі сплати податків становить 22161 грн., яка розраховується таким чином: від суми 118491,73 грн. (орендна плата) віднімається сума 96330,21 грн., яку позивач отримав від відповідача-1.

Просить суд:

- судові витрати віднести на рахунок відповідачів;

- визнати договір оренди землі № ZRN-2015-00013 від 16.03.2015 року та договір емфітевзису № Е-ZRN-VSA-2018-00006 від 01.01.2018 року нікчемними;

- визнати додаткову угоду до договору № ZRN-2015-00013 складену 31.12.2017 року нікчемною;

- визнати заповіт складений позивачем на користь ТОВ «Зоря Нив» недійсним;

- зобов`язати ТОВ «Васильківське-Агро» та ТОВ «Зоря Нив» сплатити податки;

- відшкодувати позивачу орендну плату в сумі 206700,00 грн. і моральну шкоду в сумі 103350,00 грн.

Ухвалою від 19.12.2024 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Крім цього, надав заперечення на відзив на позовну заяву.

Представник відповідача-2 позов не визнав. Також представник відповідача-2 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що 01.01.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Васильківське-Агро» було укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № Е-ZRN-VSA-2018-00006, за яким позивач надав, а відповідач-2 прийняв у користування земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0028 площею 6,659 га, яка знаходиться на території Добровільської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. Строк дії договору складає 46 років. Право користування за вказаним договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 грудня 2018 року, номер запису: 29621920. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є таким через невідповідність вимогам закону, тому не потребує визнання його таким судом. Позивачем не зазначено жодної норми закону, в силу якої договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № Е-ZRN-VSA-2018-00006 від 01.01.2018 є нікчемним. Також, необхідно зазначити, що правову оцінку договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) №Е-ZRN-VSA-2018-00006 від 01.01.2018, було здійснено під час розгляду: цивільної справи № 172/224/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Васильківське-Агро» про визнання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсним. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено; цивільної справи № 172/475/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Васильківське-Агро» про розірвання договору емфітевзису. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. Відповідно тексту рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02.12.2020 року у справі № 172/224/20 (дослівно): «Судом встановлено, що договір емфітевзису укладений у письмовій формі, зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку, земельна ділянка передана відповідачу відповідно до умов зазначеного договору та перебуває у його користуванні за цільовим призначенням». Таким чином, договір емфітевзису є діючим та правомірним, що підтверджують рішення суду, що набрали законної сили. Тому в задоволенні позову слід відмовити через те, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту своїх прав. Крім цього, зазначає, що між позивачем та ТОВ «Васильківське-Агро» на даний час не укладено договору оренди землі щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0028, однак укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № Е-ZRN-VSA-2018-00006 від 01.01.2018 щодо зазначеної земельної ділянки. Щодо плати за вказаним договором, то це питання розглядалося під час розгляду цивільної справи № 172/475/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Васильківське-Агро» про розірвання договору емфітевзису, де в рішенні Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 28 червня 2022 року зазначено, що у судовому засіданні встановлено та підтверджено представником відповідача, що позивач дійсно не отримував від ТОВ «Васильківське Агро» грошових коштів у якості плати за користування земельною ділянкою згідно з договором емфітевзису від 01.01.2018 року, однак не через невиконання відповідачем зобов`язання передбаченого п. 4.3 договору, а на підставі угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка підписана пайщиком ОСОБА_1 та підприємством ТОВ «Васильківське Агро», при цьому на момент зарахування зустрічних однорідних вимог спору не було, як не було й погодження змін щодо зміни плати за користування земельною ділянкою, твердження позивача про відсутність його згоди на зарахування зустрічних вимог є необґрунтованим, оскільки позивачем підписано угоду від 27.12.2018 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладену між ним та ТОВ «Васильківське Агро». Також представник відповідача зазначає, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.02.2025 власником земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0028 є ОСОБА_2 (номер запису про право власності: 45740444, дата державної реєстрації: 16.12.2021). Крім цього, зазначає, що позивач не обґрунтував яку шкоду йому заподіяно, не пояснив в чому конкретно проявилося порушення, що саме спричинило його моральні страждання і в чому проявляється їх взаємозв`язок з діями відповідача. Також позивачем не надано жодного доказу заподіяння йому моральної шкоди. Як було зазначено вище, позивачем не зазначено жодної норми закону, в силу якої договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) №Е-ZRN-VSA 2018-00006 від 01.01.2018 повинен бути визнаний нікчемним. Разом з тим, позивачем долучені докази, які належним чином підтверджують виконання обов`язку щодо виплати плати за договором емфітевзису від 01.01.2018 року, та відповідно відсутності порушеного права позивача. Також представник відповідача-2 зазначив у відзиві про орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу в сумі 5500 грн.

Відповідач-1 про день та час судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

Представник третьої особи Михайленко О.І. надала суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області та пояснення щодо предмета позову, в яких вказала, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив» () станом на 30.01.2025 не має заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган. Товариство з обмеженою відповідальністю «Васильківське-Агро» () станом на 30.01.2025 не має заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган. Крім того, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2021 у справі № 904/6738/20 за заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГОССТРАХ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря Нив" () про визнання банкрутом, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоря Нив" () банкрутом.

Вислухавши позивача, представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи суд встановив таке.

Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 16 березня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив» було укладено договір оренди землі № ZRN-2015-00013, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0028 загальною площею 6,6590 га строком на 49 років.

Відповідно до п. 4.3 цього договору орендна плата сплачується орендарем одноразово за весь строк дії договору протягом 30 днів з моменту державної реєстрації речових прав, що виникають за договором. Загальний розмір орендної плати за даним договором складає 118491,73 грн., із якої вираховуються податки та збори з доходів орендодавця згідно з Податковим кодексом України.

18.03.2015 року на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 здійснено зарахування на суму 96330,29 грн. від ТОВ «Зоря Нив» з призначенням платежу: Виплата орендної плати за зареєстрованим договором оренди землі, без ПДВ, що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 13.09.2021 року № 20.1.0.0.0/7-210909/10421, яка була надана на виконання ухвали суду від 08.09.2021 року про витребування доказів.

Пунктом 1 додаткової угоди від 31.12.2017 року до договору оренди землі № ZRN-2015-00013 від 16.03.2015 року, укладеної між ОСОБА_1 та ТОВ «Зоря Нив» встановлено, що відповідно до умов договору сторони домовились за взаємною згодою припинити дію договору з моменту укладання цієї додаткової угоди.

У зв`язку із достроковим припиненням договору оренди землі, підписанням даної додаткової угоди орендодавець бере на себе зобов`язання повернути орендарю в день розірвання договору орендну плату за договором згідно з умовами п. 4.3 договору оренди землі. Сторони домовились, що орендна плата повертається орендодавцем у розмірі визначеному п. 4.3 договору за вирахуванням орендної плати за фактичний строк оренди, яка не повертається. Розмір орендної плати, що підлягає поверненню складає 96814,36 грн. (п.п. 2-4 додаткової угоди від 31.12.2017 року до договору оренди землі № ZRN-2015-00013 від 16.03.2015 року).

31.12.2017 року сторони додаткової угоди від 31.12.2017 року до договору оренди землі № ZRN-2015-00013 від 16.03.2015 року цього ж дня склали акт приймання-передачі земельної ділянки, відповідно до якого орендар повернув, а орендодавець прийняв земельну ділянку загальною площею 6,659 га з кадастровим номером :01:009:0028, що розташована на території Добровільської сільської ради Васильківського району Дніпропетровської області. З моменту підписання цього акту приймання-передачі земельної ділянки взаємовідносини сторін є такими, що припинились, у тому числі припинився обов`язок орендаря по сплаті орендної плати.

Крім того, 31.12.2017 року між ОСОБА_1 (орендодавець), ТОВ «Васильківське Агро» (підприємство) та ТОВ «Зоря Нив» (орендар) було укладено договір відступлення права вимоги № 6, згідно з яким у порядку та на умовах, визначених даним договором, орендар відступає, а підприємство приймає право вимоги, що належить орендарю на підставі укладеної між орендодавцем та орендарем додаткової угоди від 31.12.2017 року до договору оренди землі від 16.03.2015 року щодо розірвання вказаного договору оренди та встановлення зобов`язання для орендодавця повернути орендарю орендну плату. За цим договором підприємство одержує право (замість орендаря) вимагати у повному обсязі від орендодавця належного виконання зобов`язань за додатковою угодою у розмірі 96814,36 грн. Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2025 року, але в будь-якому випадку до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором в повному обсязі.

01 січня 2018 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ТОВ «Васильківське-Агро» з другої, укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), серія та номер: Е-ZRN-VSA-2018-00006, відповідно до якого власник земельної ділянки площею 6,659 га кадастровий номер :01:009:0028 призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва надає, а землекористувач приймає право користування земельною ділянкою.

Сторони домовилися про те, що емфітевтичне право за цим договором встановлюється на 46 років (п. 3.1 договору від 01.01.2018 року).

Згідно з п. 4.3 договору від 01.01.2018 року загальний розмір плати за користування за цим договором складає 118491,73 грн., з якої вираховуються податки та збори з доходів власника і яка сплачується землекористувачем одноразово за весь строк дії цього договору протягом 30 банківських днів з моменту державної реєстрації речових прав, що виникають за цим договором.

Пунктом 8.1 договору від 01.01.2018 року передбачено, що зміна умов цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, окрім випадків, передбачених договором.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 договору від 01.01.2018 року плата за користування вноситься землекористувачем у грошовій формі. Виплата плати за користування у грошовій формі здійснюється в національній валюті України на платіжну картку власника, емітентом якої є ПАТ КБ «ПриватБанк», реквізити якої власник зобов`язується повідомити землекористувачу. Плата за користування сплачується землекористувачем одноразово за весь строк дії договору протягом 30 банківських днів з моменту державної реєстрації речових прав, що виникають за договором. Загальний розмір плати за користування за цим договором складає 118491,73 грн., із якої вираховуються податки та збори з доходів власника згідно з Податковим кодексом України.

Зміна умов цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, окрім випадків, передбачених цим договором (п. 8.1 договору від 01.01.2018 року).

27 грудня 2018 року ТОВ «Васильківське Агро» (підприємство) та ОСОБА_1 (пайщик) уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Згідно з умовами угоди від 27.12.2018 року підприємство має заборгованість перед пайщиком щодо сплати плати за користування в розмірі 96814,36 грн. за договором емфітевзису від 01.01.2018 року, укладеним між пайщиком та підприємством, а пайщик, в свою чергу, має заборгованість перед підприємством у розмірі 96814,36 грн. за договором про відступлення права вимоги № 6 від 31.12.2017 року, укладеним між пайщиком, підприємством та ТОВ «Зоря Нив», предметом якого є прийняття підприємством права вимоги до пайщика за додатковою угодою від 31.12.2017 року до договору оренди землі від 16.03.2015 року. При цьому строк виконання зобов`язання підприємства по сплаті на користь пайщика плати за користування за договором емфітевзису в сумі 96814,36 грн. настав 17 грудня 2018 року, а строк виконання зобов`язання пайщика щодо сплати на користь підприємства боргу за договором про відступлення права вимоги в сумі 96814,36 грн. настав 17 грудня 2018 року. На підставі викладеного та відповідно до ст. 601 ЦК України сторони домовилися про здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме: вимоги пайщика до підприємства в сумі 96814,36 грн. за договором емфітевзису від 01.01.2018 року, та вимоги підприємства до пайщика в сумі 96814,36 грн. за договором про відступлення права вимоги.

Згідно з п.п. 2-3 угоди від 27.12.2018 року з моменту набрання чинності цією угодою зобов`язання підприємства перед пайщиком щодо сплати плати за користування у розмірі 96814,36 грн. за договором емфітевзису, та зобов`язання пайщика перед підприємством щодо сплати суми 96814,36 грн. на підставі договору про відступлення права вимоги, припиняються, а заборгованість сторін один перед одним з дати підписання цієї угоди відсутня.

Угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін (в разі наявності) (п. 4 угоди від 27.12.2018 року).

Вищевказані обставини також були встановлені під час розгляду цивільної справи № 172/224/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Васильківське-Агро» про визнання договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) недійсним та цивільної справи № 172/475/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Васильківське-Агро» про розірвання договору емфітевзису. Рішенням від 02.12.2020 року у справі № 172/224/20 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, рішенням від 28.06.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення набрали законної сили 22.02.2021 та 13.09.2022 року відповідно.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2025 року у справі № 390/25/22 (провадження № 61-6776 сво 23) зроблено висновок: «Тлумачення статті 412 ЦК України та частини дев`ятої статті 102-1 ЗК України дає підстави для висновку, що емфітевзис, як один із найбільш міцних речових прав після права власності, може бути припинений за рішенням суду та лише у випадках і з підстав, встановлених законом. Підстави припинення речових прав на чуже майно спеціально визначаються лише законом та є вичерпними для емфітевзису. Зокрема, для емфітевзису це слідує з положень статті 412 ЦК України, яка не допускає встановлення підстав припинення цього речового права договором чи підзаконним нормативно-правовим актом. Тому загальні умови та підстави розірвання договору, які визначені у главі 53 ЦК України, зокрема, у разі істотного порушення договору другою стороною (частина друга статті 651 ЦК України), як і загальні підстави припинення права користування земельною ділянкою, які визначені у стаття 141 ЗК України, не можуть застосовуватися для встановлення наявності підстав для припинення емфітевзису, як речового права, якщо інше прямо не передбачено законом для емфітевзису. Самостійність і незалежність емфітевзису від договору, яким він був встановлений, зумовлює ще одну особливість - існування емфітевзису як речового права може бути уражене лише недійсністю такого договору, розірвання ж його наслідків у вигляді припинення емфітевзису не матиме. З урахуванням викладеного, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає, що належним способом захисту прав особи у зв`язку з несплатою за користування земельною ділянкою по договору про встановлення емфітевзису є стягнення боргу, тобто примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання договору оренди землі № ZRN-2015-00013 від 16.03.2015 року, договору емфітевзису № Е-ZRN-VSA-2018-00006 від 01.01.2018 року та додаткової угоди до договору № ZRN-2015-00013 складеної 31.12.2017 року нікчемними, посилається як на підставу своїх вимог на недостатню суму орендної плати, яка була встановлена цими договорами, порівняно зі строком на які були укладені ці договори і яка була йому виплачена на його картковий рахунок.

Таким чином, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Щодо позовної вимоги про визнання заповіту недійсним суд зазначає, що відповідно до ст.ст. 1233-1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, право на заповіт здійснюється особисто, вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно з копією дублікату заповіту, долученою до матеріалів позову, 13.03.2015 року ОСОБА_1 у разі своєї смерті призначив спадкоємцем належної йому на праві приватної власності земельної ділянки площею 6,6590 га кадастровий номер -01-009-0028 Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив». Заповіт на прохання ОСОБА_1 та з його слів записаний приватним нотаріусом Вдовіною Л.Л. за допомогою технічного засобу, прочитаний в голос і підписаний особисто ОСОБА_3 . Заповіт до його підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_1 і власноручно підписаний ним у присутності приватного нотаріуса.

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. 13.03.2015 року і зареєстрований у реєстрі за № 747.

Позивач посилається на положення статті 231 ЦК України як на підставу визнання заповіту недійсним, відповідно до якої правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

При цьому, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження вказаного, а окрім цього, суд зазначає, що заповіт є правом заповідача розпорядитися своїм майном на власний розсуд.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу орендної плати в сумі 206700,00 грн. суд зазначає, що на теперішній час ні між позивачем та ТОВ «Зоря Нив», ні між позивачем та ТОВ «Васильківське-Агро» не укладено договорів оренди, тому підстав для стягнення орендної плати немає.

Щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 103350,00 грн. суд зазначає, що відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач не обґрунтував, яку шкоду йому заподіяно, не пояснив в чому конкретно проявилося порушення, що саме спричинило його моральні страждання і в чому проявляється їх взаємозв`язок з діями відповідача, тому правових підстав для відшкодування моральної шкоди немає.

Щодо зобов`язання ТОВ «Васильківське-Агро» та ТОВ «Зоря Нив» сплатити податки суд зазначає, що згідно з письмовими поясненнями ГУ ДПС у Дніпропетровській області Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив» () станом на 30.01.2025 не має заборгованості з платежів, Товариство з обмеженою відповідальністю «Васильківське-Агро» () станом на 30.01.2025 не має заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючий орган.

Таким чином, держава в особі контролюючого органу, яким є ГУ ДПС у Дніпропетровській області немає претензій до вказаних товариств, тому й підстав для задоволення зазначеної позовної вимоги немає.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав зазначених вище.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15-16, 215, 231, 626-628, 638 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря Нив», Товариства з обмеженою відповідальністю «Васильківське-Агро», третя особа: Головне управління Державної Податкової Служби України про визнання договору оренди та емфітевзису нікчемними, визнання додаткової угоди до договору оренди нікчемною, визнання заповіту недійсним, зобов`язання відшкодувати орендну плату, зобов`язання сплатити податки, стягнення моральної шкоди.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2025 року.

Суддя І.Г. Битяк