Справа 556/847/25
Номер провадження 2/556/518/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.,

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 .

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки загальною площею 2,83 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Володимирецької сільської ради Вараського району Рівненської області (раніше - Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області).

До правовідносин по спадкуванню її майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року

Так, згідно з частиною 2 статті 524 Цивільного кодексу 1963 року, що діяло на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Заповіт відсутній.

Після смерті батька спадщину прийняли його дружина ( мати позивачки) ОСОБА_3 , син (брат позивачки) ОСОБА_4 та позивачка, оскільки проживали з ним на день смерті, але не оформили спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_3 .

Після смерті останньої відкрилася спадщина, що складається з майна та майнових прав, зокрема, з частини вищезазначеної земельної ділянки для ведення особливих сільських господарств, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_2 , але не оформила.

До спадкування майна ОСОБА_3 застосовуються положення ЦК 2004 року.

Заповіт відсутній.

Після смерті ОСОБА_3 було два спадкоємці, а саме: син ( брат позивачки) ОСОБА_4 та позивачка, які фактично прийняли спадщину Частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яку мати успадкувала але не оформила після смерті чоловіка ОСОБА_2 , позивачка з братом фактично успадкували, але не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, що складається, із майна та майнових прав, зокрема, із частки вищезазначеної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства яку він фактично успадкував в порядку спадкування за законом, але не оформив.

Заповіт відсутній.

Оформити спадщину на пай позивачка не може, оскільки державний акт виданий після смерті власника паю.

Разом з тим, позивачка вважає, що батько правомірно набув майнових прав на земельні ділянки, тому увійшов до списку пайовиків, в інакшому випадку йому не могло бути видано сертифікат, а згодом і державний акт, мати позивачки, а згодом брат у встановленому законом порядку прийняли спадщину .

На підставі наведеного просить визнати за нею право власності на спадкове майно, оскільки підтвердити свої спадкові права, окрім як в судовому порядку, не може.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 березня 2025 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 травня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу у її відсутності.

Належним чином повідомлений представник Володимирецької селищної ради в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Згідно п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, загальною площею 2,83 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Володимирецької сільської ради Вараського району Рівненської області (раніше - Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області).

До правовідносин по спадкуванню його майна застосовуються положення Цивільного кодексу 1963 року

Так, згідно з частиною 2 статті 524 Цивільного кодексу 1963 року, що діяло на час відкриття спадщини, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 529 Цивільного кодексу України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти, дружина і батьки померлого.

У відповідності до статті 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщини визначається належною спадщиною з моменту відкриття спадщини

Відповідно до статті 549 ЦК 1963 року, який діяв під час відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийме спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини

Згідно довідки Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області №129 від 03.03.2025, на день смерті ОСОБА_2 з ним проживали: дружина - ОСОБА_3 , 1931 р.н., син - ОСОБА_4 , 1968 р.н., дочка - ОСОБА_1 , 1959 р.н та внук - ОСОБА_5 , 1984 р.н.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80483156 від 17.03.2025 , виданої Володимирською державною нотаріальною конторою Рівненської області, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заведена.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з майна та майнових прав.

До спадкування майна після матері, ОСОБА_3 застосовуються положення ЦК 2004 року

Згідно довідки №132 від 06.03.2025, виданої Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області, на день смерті ОСОБА_3 з нею проживали: син - ОСОБА_4 , 1968 р.н. та дочка - ОСОБА_1 , 1959 р.н.

Згідно довідки про коло спадкоємців №279/01-16 від 21.03.2025, виданої Володимирецькою державною нотаріальною конторою Рівненської області, після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа 16.11.2016 за №369/2016, коло спадкоємців складається із: сина - ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 .

Після смерті брата відкрилась спадщина, що складається, із майна та майнових прав.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №80483208 від 17.03.2025 року, виданої Володимирецькою державною нотаріальною конторою Рівненської області, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заведена.

А як зазначено у довідці від 06.03.2025 року №133, виданої Володимирецькою селищною радою Вараського району Рівненської області, на день смерті ОСОБА_4 з ним проживала сестра - ОСОБА_1 , 1959 р.н.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, серії НОМЕР_4 , де батьком вказаний - ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_5 , де також батьком зазначений - ОСОБА_2 , а матір`ю - ОСОБА_3 . Зміна прізвища позивачки після реєстрації шлюбу з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7, виданого Рокитнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.03.2025.

Згідно роз`яснення, виданого державним нотаріусом №278/01-16 від 21.03.2025, де зазначено про неможливість вчинення нотаріальної дії з причини того, що державний акт про право власності на земельні ділянки виданий вже після смерті батька позивачки.

Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право

володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщи; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавецьфактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Зокрема, як це вбачається з пунктів 16, 17 розділу Х Перехідні положення Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

А як зазначено в ст.ст. 1216, 1297 Цивільного кодексу України, право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду про визнання за мною, як спадкоємцем за заповітом, права власності на земельну ділянку.

Згідно абзацу 17 п.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, такими ж є відповідачі у спорах про спадкування.

Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка є спадкоємцем спірного майна, у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавців, до складу якої входять вищезазначені земельні ділянки.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_2 набув право власності на земельні ділянки, яке підтверджувалось відповідним сертифікатом, який в подальшому на підставі розпорядження голови Володимирецької районної державної адміністрації був замінений Державними актами. При цьому, після його смерті спадщину прийняли його дружина ОСОБА_3 та діти - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .. Після смерті матері позивачки спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а після смерті ОСОБА_4 - позивачка, а тому остання є спадкоємцем майна за законом, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 178, 346, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,83 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Володимирецької селищної ради Вараського району Рівненської області (раніше - Любахівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області), що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-РВ № 017203 від 11.12.2003, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Котик Л.О.

Учасники провадження:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

Відповідач - Володимирецька селищна рада, місцезнаходження: селище Володимирець, вул. Повстанців,21, Вараського району Рівненської області, .