Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та стягнення грошової компенсації і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати автомобіль Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя та поділити його, залишивши автомобіль у власність ОСОБА_2 , припинити його право на частку у праві спільної сумісної власності на нього і стягнути з відповідача компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі 195515 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірваний рішення суду від 20 вересня 2024 року. За час перебування у шлюбі ними був придбаний автомобіль Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був зареєстрований за відповідачем та є їх спільною власністю. Автомобіль перебував та перебуває нині у володінні та користуванні відповідача, яким вона користується одноосібно. Домовленості про поділ автомобіля досягнути не можуть. Не претендує на те, щоб залишити автомобіль собі, а навпаки надає згоду на те, що залишити автомобіль у власності відповідача та отримати від неї грошову компенсацію за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_2 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати автомобіль Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя, поділити його, залишивши автомобіль у власність ОСОБА_1 , припинити її право на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль і стягнути з ОСОБА_1 компенсацію частини вартості автомобіля у розмірі 195515 грн.

Зустрічний позов мотивований тим, що з травня 2024 року позбавлена можливості користуватися автомобілем, ним одноосібно користується ОСОБА_1 . Авто зберігається на території його місця проживання або місця роботи. Постановами від 26 червня 2024 року застосовані штрафи, які оплачені позивачем, оскільки саме він був за кермом. Позивач в переписці стверджував, що автомобіль поверне після розлучення, однак не зробив цього. У зв`язку з тим, що фактично автомобілем користується ОСОБА_1 , надає згоду на те, щоб залишити автомобіль у його власності та отримати від нього грошову компенсацію за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль.

Ухвалою від 04 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 04 березня 2025 року суд прийняв зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та здійснив перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 30 квітня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач визнав зустрічний позов, погоджується сплатити відповідачу грошову компенсацію її частки у спільному майні в сумі 195515 грн, оскільки нині має потребу у використанні автомобіля.

Відповідач підтримала зустрічний позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 30 серпня 2016 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 вересня 2024 року по справі 296/3479/24.

27 вересня 2022 року ОСОБА_2 придбала транспортний засіб марки "Nissan", модель "Qashqai", 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 5641/2022/3424613 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим ТСЦ 5641 27 вересня 2022 року.

Середня ринкова вартість аналогічного автомобіля Nissan Qashqai, 2010 року випуску, станом на 02 жовтня 2024 року становить 391030 грн, про що свідчить висновок експерта № 3204 транспортно-товарознавчого дослідження, складений 03 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ч.2 ст.68 СК України).

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

За нормами ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускаються лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Спірний автомобіль набутий сторонами за час перебування у шлюбі, що сторонами не заперечується, а отже, є спільною сумісною власністю подружжя.

У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.

Оскільки вимоги сторін про визнання транспортного засобу об`єктом спільної сумісної власності подружжя не є ефективним способом захисту, в задоволенні таких вимог належить відмовити.

Частки сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншої домовленості між подружжям не встановлено і підстав відступлення від засади рівності часток подружжя сторони не зазначали. З урахуванням вартості спірного автомобіля, вартості спільного сумісного майна становить 195515 грн (391030 грн/2).

Враховуючи, що позивач не заперечує щодо запропонованого відповідачем варіанту поділу спільного майна подружжя та погоджується на сплату грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя відповідачу, зустрічну позовну вимогу про поділ спільного майна подружжя шляхом залишення транспортного засобу у власності ОСОБА_1 з одночасним стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 195515 грн належить задовольнити та, відповідно, відмовити в задоволенні первісного позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та стягнення грошової компенсації.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна та стягнення грошової компенсації задовольнити частково.

Виділити зі спільного майна подружжя у власність ОСОБА_1 транспортний засіб марки "Nissan", модель "Qashqai", 2010 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на транспортний засіб марки "Nissan", модель "Qashqai", 2010 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 195515 (сто дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн грошової компенсації частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складене 12 червня 2025 року.

Суддя