Справа № 372/4820/24
Провадження № 2-257/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Калашник І.В.,

представників Татунець С.Б., Прилепа Р.А., Новіков Я.А.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2023 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. про визнання недійсним заповіту, посвідченого державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. 11.06.2021 р. за реєстровим №638, згідно якого ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 .

19.01.2024 р. ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загальними позовного провадження.

09.02.2024 р. до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. надійшов відзив на позовну заяву.

15.02.2024 р. до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним.

В обґрунтування зазначено, що 11.06.2021 р. ОСОБА_3 склав заповіт згідно якого заповів все своє майно позивачу ОСОБА_1 . Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. 23.05.2022 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. із заявою про вчинення нотаріальних дій в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 . У листі-відповіді №28/02-14 приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. від 03.06.2022 р. рекомендовано позивачу звернутися у встановлені законом строки для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 05.09.2022 р. позивач позивач ОСОБА_1 повторно звернулася до приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У листі-відповіді №115/02-14 приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. від 05.09.2022 р. зазначено, що станом на 05.09.2022 р. заяву про прийняття спадщини було подано дружиною ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 . 01.09.2022 р. за вх.№59/02-14 надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката Прилепи Р.А. з проханням про зупинення вчинення нотаріальних дій з видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в Обухівському районному суді Київської області розглядається позов ОСОБА_2 про визнання вказаного заповіту недійним. Враховуючи викладене, згідно ст..42 ЗУ «Про нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованою особою, яка оспорює право або факт про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Тобто, відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 систематично звертаються до Обухівського районного суду Київської області з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько А.П. з вересня 2022 р. п`ять разів, зокрема 09.09.2022 р., 28.03.2023 р., 15.05.2023 р., 01.06.2023 р., 19.12.2023 р. Саме через систематичні звернення представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати права, а саме оформити свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 та вчиняти інші дії з майном, яке має право успадкувати. Перед вчиненням нотаріальних дій, а саме перед посвідченням заповіту ОСОБА_3 від 11.06.2021 р. за реєстровим №638, нотаріус Антонченко О.В. установила волевиявлення заповідача ОСОБА_3 , його дійсних намірів та того, що ОСОБА_3 розуміє значення вказаного правочину та його правові наслідки. З вищевикладеного вбачається, що заповіт ОСОБА_3 від 11.06.2021 р. за реєстровим №638 складено та посвідчено повністю у відповідності до вимог законодавства України.

В зв`язку з цим просив суд прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадженні з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним у справі №372/6369/23. Визнати заповіт ОСОБА_3 від 11.06.2021 р. за реєстраційним № 638, що посвідчений державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. дійсним. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

29.04.2024 р. до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. надійшло клопотання про доручення доказів понесених ОСОБА_6 витрат на професійну правничу допомогу адвоката Татунця В.В.

06.05.2024 р. ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним залишено без розгляду. Відмовлено представнику відповідача Татунець В.В. у задоволенні клопотання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа приватний нотаріус Гринько А.П. про визнання заповіту дійсним. Роз`яснено представнику право звернення до суду з відповідним позовом у загальному порядку.

25.06.2025 р. постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 06.05.2024 р. скасовано в частині відмови у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Гринько А.П. про визнання заповіту дійсним, справу в зазначеній частині направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

04.09.2024 р. ухвалою судді було відкрито провадження у даній справі за зустрічним позовом та призначено підготовче судове засідання за правилами загальними позовного провадження.

22.11.2024 р. до суду від представника ОСОБА_1 адвоката Татунець В.В. надійшла заява щодо розміру судових витрат.

23.01.2025 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Татунець С.Б. позов підтримала з підстав викладених у позові. Пояснила, що позов ніким не оспорюється. Пояснила, що відповідачка зловживає своїми процесуальними правами, з 2022 р. багато разів зверталася до суду, намагаючись оскаржити заповіт, а потім залишала позов без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Новіков Я.А. заперечував проти позову, просив стягнути з позивача судові витрати в сумі 17400,00 грн. та судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Третя особа Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлені наступні обставини:

11.06.2021 р. о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено заповіт в якому вказано, що на випадок його смерті він робить таке розпорядження: все його майно, заповідає своїй дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт було прочитано вголос та підписано власноручно ОСОБА_7 . Вказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В.(а.с.69 т.1)

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

23.05.2022 р. ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. з заявою про вчинення нотаріальних дій в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.70 т.1)

03.06.2022 р. листом №28/02-14 приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. було рекомендовано позивачу звернутися у встановлені законом строки для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с.71 т.1)

05.09.2022 р. ОСОБА_1 повторно звернулася до приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. (а.с.72 т.1)

05.09.2022 р. листом №115/02-14 приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Гринько А.П. позивачку повідомлено, що станом на 05.09.2022 р. заяву про прийняття спадщини було подано дружиною ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4 . 01.09.2022 р. за вх.№59/02-14 надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката Прилепи Р.А. з проханням про зупинення вчинення нотаріальних дій з видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки в Обухівському районному суді Київської області розглядається позов ОСОБА_2 про визнання вказаного заповіту недійним. Враховуючи викладене, згідно ст..42 ЗУ «Про нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованою особою, яка оспорює право або факт про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. (а.с.73 т.1)

Згідно ст.42 ЗУ «По нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

10.03.2023 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним залишено без розгляду (а.с.75 т.1)

12.05.2023 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним було повернуто позивачеві (а.с.76 т.1)

01.06.2023 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним було повернуто позивачеві (а.с.77 т.1)

11.12.2023 р. ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна про визнання заповіту дійсним залишено без розгляду (а.с.79 т.1)

Згідно ч.1-3 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатам своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається з вище викладеного, згідно положень ст.1223 та ст.1235 ЦК України, ОСОБА_3 11.06.2021 р. склав заповіт згідно якого заповів все своє майно ОСОБА_1 . Але через дії представника ОСОБА_5 , а саме його систематичні звернення в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати права, передбачені Конституцією України та Цивільним кодексом України, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 .

Згідно ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Як вбачається з копії оскаржуваного заповіту від 11.06.2021 р. за реєстровим №638 на особисте прохання заповідача ОСОБА_3 виконаний за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та прочитаний заповідачем вголос. У заповіті зазначено, що він укладений у м.Українка Обухівського району Київської області в Україні, 11.06.2021 р. о 14.30 хв. Заповіт від 11.06.2021 р. за реєстровим №638 підписаний особисто заповідачем ОСОБА_3 . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. та зареєстрований у Спадковому реєстрі в порядку затвердженому КМУ.

У заповіті нотаріусом Антонченко О.В. вказано, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_3 і власноручно підписаний ним у моїй присутності. Особу його встановлено, дієздатність перевірено.

Згідно глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 1.Нотаріус зобов`язаний установити волевиявлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальних дій. 2. Нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. 3. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Установлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони. 4. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Отже, перед вчиненням нотаріальних дій, а саме перед посвідченням заповіту ОСОБА_3 від 11.06.2021 р. за реєстровим №638, нотаріус Антонченко О.В. встановила волевиявлення заповідача ОСОБА_3 , його дійсні наміри та те, що ОСОБА_3 розуміє значення вказаного правочину та його правові наслідки.

З викладеного вбачається, що заповіт ОСОБА_3 від 11.06.2021 р. за реєстровим №638 посвідчений державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В., складено та посвідчено згідно вимог законодавства України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 1211,20 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем в зв`язку зі зверненням з позовом до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4 статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів позивача ОСОБА_1 здійснювали адвокат Татунець В.В., що підтверджується копією Договору №28/23 про надання правової допомоги від 08.05.2023 р. та адвокат Татунець С.Б., що підтверджується копією Договору №05-ф/24 про надання правової допомоги від 21.11.2024 р. (а.с.94-100, 245-246 т.1, 1 т.2).

До матеріалів цивільної справи долучено додаток №1 до договору №28/23 від 08.05.2023 р. щодо вартості послуг правової допомоги, де зазначено перелік послуг та їхню вартість. (а.с.101 т.1, а.с.2 т.2)

В Акті здачі-прийняття наданих послуг (детальний опис) від 15.04.2024 р., міститься детальний опис виконаних робіт, кількість документів та розмір гонорару, згідно якого витрати на правову допомогу складають 17400 грн. (а.с.102 т.1)

З квитанції до прибуткового касового ордеру №06 від 16.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Татунець В.В. за надання правової допомоги 17400,00 грн. (а.с.103)

Крім того, згідно копії Акту здачі-прийняття наданих послуг (детальний опис) від 24.04.2025 р., міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю документів та розмір гонорару, згідно якого витрати на правову допомогу складають 4000 грн. (а.с.2 зворот т.2)

Копією квитанції до прибуткового касового ордеру №05 від 24.04.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Татунець В.В. за надання правової допомоги 4000,00 грн. (а.с.3 т.2)

Таким чином, ОСОБА_1 сплатила адвокату Татунець В.В. за надання правової допомоги в загальному розмірі 21400,00 грн.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2 статті 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89,141,259, 263-265, 268, 273, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_3 від 11.06.2021 року зареєстрованим №638, що посвідчений державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Київської області Антонченко О.В. - дійсним .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 1211,20 грн. та витрати понесені на оплату правової допомоги в сумі 21400,00 грн., а всього 22611 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржене до Киівського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2025 р.

Суддя О.М.Зінченко