справа № 619/1630/25
провадження № 2/619/981/25
РІШЕННЯ

іменем України

19 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КредитКапітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 в розмірі 145213,70 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що03.01.2020 між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було підписано Заяву (Оферту) №200242970 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого Відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено Ліміт, в межах якого Позичальник має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. Відповідно до паспорту споживчого кредиту Позичальнику надається кредит шляхом безготівкового зарахування на рахунок Позичальника строком на 11 місяців, який може бути збільшений згідно з Умовами надання та обслуговування платіжних карток. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок споживчих кредитів Позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами.Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року становить 145213,7 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 93295,55 грн.; заборгованість за відсотками 51918,15 грн.; заборгованість за комісією 0 грн.25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги. Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року.

30.04.2025 представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено наступне. Щодо правовідносин які виникли у Відповідача з Позивачем. Позивач у позові зазначив, що Відповідач звернувся до АТ "Банк Форвард з метою отримання банківських послуг 03.01.2020 року підписанням оферти на укладання Договору про надання та використання платіжної картки. Як вбачається з позовної заяви, Банк нібито виконав свої зобов`язання. В той же час Відповідач та представник Відповідача звертає увагу Суду на те, що вищевказана оферта не містить даних про те, що Банк акцептував пропозицію Відповідача. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Отже, після ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, нібито його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вважає, що позивач не навів належних та допустимих доказів того, між сторонами виникли саме кредитні правовідносин, а тому стягнення є необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Щодо підтвердження факту передачі грошових коштів в якості кредиту. Представник вказав, що Позивач не зазнає яку саме суму грошових коштів було перераховано Відповідачу Банком так само і не обґрунтовує яким чином утворилась сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 93 295 грн., яка зазначена у позовній заяві, адже, в оферті, копія якого надана Позивачем, не міститься жодна вказівка про суму кредиту чи кредитного ліміту, який буде надано Банком Відповідачеві. При цьому, паспорт споживчого кредиту також містить суперечливі цифри. Зокрема, в розділі загальні витрати за кредитом вбачається два різні кредитні ліміти: 100 тис. та 200 тис. грн. Отже, матеріали справи не містять жодного доказу як встановлення кредитного ліміту, так і узгодження із Відповідачем підвищення ліміту і позбавляє суд пересвідчитись у тому, що Банк дійсно зарахував суму кредиту на банківську картку Відповідача, в якому саме розмірі тощо, що позбавляє суд пересвідчитись в обґрунтованості позовних вимог, Оскільки до позовної заяви не долучено жодного із цих документів 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер, колегія суддів приходить до висновку про те, що за Кредитним Договором позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували, що первісний кредитор виконав зобов`язання щодо видачі грошових коштів на картковий рахунок відповідача. Що стосується виписки, яка надана Позивачем як доказ нібито доказ видачі кредиту, представник вказав, що за приписами п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Виписки по рахунках, додані до матеріалів справи, не містять вищезазначених реквізитів, а отже є неналежними та недопустимими доказами по справі та не можуть братися судом до уваги. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі Відповідачу кредитних коштів є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю, адже, як зазначалося вище, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Щодо розрахунку боргу та припущення нібито його вірного розрахування Банком, а також неузгодженості розрахунку між собою та іншими документами по справі. Як зазначає у своїй заяві Позивач, станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 145 213,7 грн, а саме: 93 295, 55 грн - заборгованість за тілом кредиту, 51 918 грн - заборгованість за процентами. Надана копія розрахунку суми заборгованості є односторонніми арифметичними розрахунком стягуваних сум, які відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, в даному випадку Банку. В даній справі чіткі докази встановлення кредитного ліміту в певній сумі та, як наслідок, розрахунок боргу - відсутні. Отже, долучений позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки по суті є калькуляцією, якою первісний кредитор здійснював нарахування щоденних відсотків. Більш того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не доводить факту перерахування грошових коштів по безготівковим шляхом на банківську картку Відповідача. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також посилався на те, що зазначений розрахунок не містить підпису представника Банку, що робить такий доказ неналежним в цілому, в розумінні ст. 77-79 ЦПК України. Вважає, що зазначений розрахунок не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ. Щодо витрат Позивача на правничу допомогу зазначив, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вважає, що підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі за сукупністю вищенаведених обставин; справу просив розглядати за відсутності Відповідача та представника.

08.05.2025 представником Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» Усенко М.І. надано заяву, відповідно до якої позивач вважає аргументи у відзиві на позовну заяву Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання.

02.06.2025 представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надані додаткові пояснення, вказавши, що відповідач залишається на позиції викладені у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позивач у заяві (письмові пояснення) від 08.05.2025 року не навів належних та допустимих доказів того, між сторонами виникли саме кредитні правовідносин, а тому стягнення є необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

18.06.2025 представником Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» Усенко М.І. надано суду заяву, відповідно до якої вважає аргументи у додаткових письмових поясненнях Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_1 грошові кошти. Відповідач у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалася погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Станом на дату подання позову у Відповідача утворилася заборгованість у сумі 145 213,7 грн., зокрема 51 918,15 грн. за процентами за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал». Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. В поданій заяві представник відповідача ОСОБА_1 Лисенко А.О. просив відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі за сукупністю вищенаведених у заяві обставин; справу просив розглядати за відсутності Відповідача та представника.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності дост.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 03.01.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було підписано Заяву (Оферту) №200242970 на укладення Договору про надання та використання платіжної картки далі кредитний договір, відповідно до умов якого Відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено Ліміт, в межах якого Позичальник має право здійснювати операції з використанням Картки за рахунок наданого Банком кредиту, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

На підтвердження укладення кредитного договору представником позивача долучено до позовної заяви копію Заяви (Оферти) №200242970 від 03.01.2020 року, копію опитувальника клієнта-фізичної особи та копію паспорту споживчого кредиту, які підписані особистим підписом ОСОБА_1 .

Вказаний кредитний договір укладений у письмовій формі та підписаний Сторонами.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 2. ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження вказаних вимог представником Позивача було надано копію розписки позичальника про отримання картки за кредитним договором №2.01.2020 року.

На зазначене у відзиві представником відповідачі, про те що вищевказана оферта не містить даних про те, що Банк акцептував пропозицію відповідача, суд зазначає наступне.

Так, згідно пп. 1.4.2 заяви(оферти), Позичальник погоджується з тим, що акцептом його оферти про укладення Договору будуть дії Банку по відкриттю йому Рахунку Картки.

Відповідно до пп. 2.5.1 п. 2.5 Позичальник розуміє і погоджується з тим, що підставою прийняття Банком його пропозиції про укладення з ним Договору вкладу є отримання Розпорядження по вкладу Банком із підтвердженням його бажання перерахувати грошові кошти з Рахунку Клієнта на Вкладний рахунок у розмірі Вкладу, на умовах зазначеного в даному Розпорядженні по вкладу депозитного продукту Банку; прийняттям (акцептом) Банком Розділу 2 цієї Заяви будуть дії Банку по відкриттю Вкладного рахунку, перерахуванню суми Вкладу з рахунку Клієнта на Вкладний рахунок. Банк на підтвердження факту укладення з Позичальником Договору вкладу, має право (але не зобов`язаний) протягом строку, зазначеного в п. 2.6 цієї Заяви, повідомити Позичальника про акцепт його пропозиції про укладення Договору вкладу SMS- повідомленням/листом-повідомленням на електронну пошту за номером телефону/електронною адресою, вказаними в Розділі «Контактна інформація» Опитувальника-анкети або іншими засобами зв`язку. При цьому Позичальник розуміє і погоджується з тим, що Договір вкладу буде вважатися укладеним з дати виконання Банком дій, вказаних в даному пункті, незалежно від того, чи було передбачене цим пунктом повідомлення відправлене Банком, а якщо таке повідомлення було відправлене Банком - то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане Позичальником, або, по будь-яким причинам, було отримане ним пізніше, вказаного в п. 2.6 цієї Заяви строку.

Згідно п. 2.6. строк відповіді на оферту про укладення Договору вкладу 30 календарних днів з дати отримання Розпорядження по вкладу Банком за допомогою систем ДБО, стосовно підтвердження бажання Клієнта акцептувати Банком розділ 2 цієї Заяви.

На підтвердження відкриття Банком рахунку представником позивача долучено до позовної заяви, копію заяви на відкриття поточного рахунку, а також виписки по особовим рахункам угоди №200242970 від 03.01.2020 року.

Отже, даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у письмовій формі.

Аргументи щодо недоведеності акцептування Банком договору суд вважає безпідставними.

Позивачем додано копію кредитного договору з особистим підписом Позичальника, яким є ОСОБА_1 .

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту Позичальнику надається кредит шляхом безготівкового зарахування на рахунок Позичальника строком на 11 місяців, який може бути збільшений згідно з Умовами надання та обслуговування платіжних карток.

Відповідно до п. 1.1 та 1.2 кредитного договору Позичальник просить випустити на його ім`я картку та відкрити рахунок, що буде використовуватися для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку картки, Позичальник просить встановити йому ліміт кредитної лінії під операції з Карткою та здійснювати кредитування Рахунку Картки.

На підтвердження виконання позивачем зобов`язань щодо відкриття рахунку за кредитним договором надано Виписку по рахунку за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №554/4300/16-ц банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Позивачем надано в якості доказу Виписку з рахунку Відповідача по кредитному договору №200242970 від 03.01.2020 року.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_1 грошові кошти.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Відповідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги.

Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до Відповідача за кредитним договором № 200242970 від 03.01.2020.

Відповідач у свою чергу порушила умови договору, відповідно до яких зобов`язувалася погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року становить 145213,70 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 93295,55 грн.; заборгованість за відсотками 51918,15 грн.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно зі ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 527 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як зазначено в ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року в розмірі 145213,70 грн., а саме: заборгованості за тілом кредиту 93295,55 грн.; заборгованості за відсотками 51918,15 грн.

В свою чергу відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Крім того, з позовом про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач не зверталася.

Отже, оскільки відповідач порушила зобов`язання, встановлені Кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим Договором у розмірі 145213,70 грн.

Доводи представника відповідача не є достатніми, належними та не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо витрат на правничу допомогу позивача.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 5 000,00 грн. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 3 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200242970 від 03.01.2020 року в розмірі 145213,7грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», адреса 79029, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль Стоцького, будинок 1, корпус 28, 4-й поверх ;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Л. В. Калиновська