Справа №710/738/25
Номер провадження 2/710/456/25
УХВАЛА

про закриття провадження

23.06.2025 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

Головуючого- судді Сивоконя С.С.

за участі секретаря судового засідання Шпиці О.Е.,

учасники процесу:

позивач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить зобов`язати Шполянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , який було накладено в межах виконавчого провадження відділом держаної виконавчої служби Шполянського району Черкаської області на підставі постанови про арешт майна боржника нерухомого майна, виданої 08.08.2002 року.

Аргументи учасників справи.

Свій позов позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 є його матір`ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті мати була власником 1/1 частки квартири АДРЕСА_1 . Позивач у шестимісячний строк подав заяву до державного нотаріуса Шполянського нотаріального округу Курінного Віктора Васильовича про прийняття спадщини після смерті матері. Від нотаріуса позивачу стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_1 , відділом державної виконавчої служби Шполянського району накладено арешт на підставі постанови про арешт виконавчого провадження №4977, виданий 19.11.2002, майно якого обтяжується ОСОБА_3 . Цей арешт на думку позивача є незаконним, оскільки ОСОБА_3 не був власником названої квартири. 15.04.2025 позивач звернувся до Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири за АДРЕСА_1 у зв`язку зі смертю матері, але отримав відмову з тих підстав, що відсутня будь-яка інформація щодо виконавчих проваджень, стороною яких є ОСОБА_2 .

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судове засідання з`явився позов підтримав в повному обсязі.

Представник Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28.05.2025, було відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Заходи забезпечення позову не застосовувались.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на дату звернення позивача до суду, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.11.2019 у справі № 905/386/18, подібна правова позиція міститься у постанові Великої палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі№ 554/8004/16, та постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.02.2022 № 539/3212/19. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04.10.2023 № 337/2402/22.

У постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21 зроблено висновок про те, що коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розділ VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім про зняття арешту.

Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2024 року у справі № 2-186/05 (провадження № 61-5001св24) зробив висновок, що у частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у постанові 28 жовтня 2020 року у справі №204/2494/20 вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розд.VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця у межах виконавчо-процесуальних відносин між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем. Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі № 337/2402/22 (провадження № 61-7442св23) за позовом спадкоємця про зняття арешту з майна підкреслено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22 (провадження № 61-11005св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 459/2046/20 (провадження № 61-18675св21), від 14 лютого 2024 року у справі № 754/11116/22 (провадження № 61-14490 св23).

Верховний Суд у справі №2-186/05 від 15.10.2024 виснував про те, що у спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Одним із засобів юридичного захисту прав сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають під час примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно зі ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.11.2002 року винесену державним виконавцем Табаченком А.В. виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції на підставі постанови Шполянського районного суду від 08.08.2002 про стягнення з ОСОБА_4 штрафу у розмірі 51 грн. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 , заборонено здійснювати відчуження частини квартири, що по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_3 . (а.с.17).

Відповідно до листа Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області від 28.04.2025 №5060, який адресований ОСОБА_1 , зазначено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 28.04.2025 у Шполянському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутня будь яка інформація щодо виконавчого провадження №494277, стороною яких є ОСОБА_3 . Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження №494277 перебувало на виконанні у Сніжнянському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.19-20).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.02.2025, номер 414022195, сформованою Сірманом Віталієм Анатолійовичем, Шполянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкаська область за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , - інформація з Державного реєстру речових прав відомості відсутні; інформація з Державного реєстру іпотек відсутня. У реєстрі прав власності на нерухоме майно наявні відомості: реєстраційний номер майна: 19175717; тип майна: квартира; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3 . Загальна площа 41,5 кв.м. Житлова площа 29,4 кв.м. Відомості про права власності. Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 19.06.2007; ПІБ : ОСОБА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження : ІНФОРМАЦІЯ_2 . Форма власності приватна. Частка 1/1; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_2 , 12.06.2007, Шполянська міська рада. У Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: тип обтяження арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження 5008014; зареєстровано 23.05.2007 за № 5008014 реєстратором: Шполянська державна нотаріальна контора; підстава обтяження постанова 4977 від 19.11.2002, Державна виконавча служба Шполянського району; об`єкт обтяження частина квартири за адресою: АДРЕСА_3 ; власник ОСОБА_5 . (а.с.14-15).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68011424 від 04.01.2022 виданого Шполянською державною нотаріальною конторою, спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 68946833, номер у нотаріуса 4/2022, дата заведення 04.01.2022, місце заведення: Черкаська область, Звенигородський районний, Шполянська державна нотаріальна контора, спадкодавець: ОСОБА_2 . (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є стороною виконавчого провадження №494277 про стягнення із ОСОБА_6 штрафу у розмірі 51 грн. У той же час позивач фактично оскаржує бездіяльність державної виконавчої служби щодо не зняття арешту із квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_2 . Позивач не просить визнати за ним право власності на майно, яке перебуває під арештом, також не просить зняти арешт з майна, а просить суд зобов`язати Шполянський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . Проте позивач не наділений правомочністю оскаржувати дії чи бездіяльність рішення державного виконавця у виконавому провадженні №494277, оскільки не є стороною виконавчого провадження.

Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 26.09.2019 у справі №607/3894/17.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Отже, за змістом наведених положень Закону України "Про виконавче провадження", в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тому питання про зобов`язання зняти арешт не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту права позивача, шляхом подання позову про зняття арешту із спадкового майна та визнання права власності на таке майно.

Встановлені обставини свідчать про те, що суд помилково прийняв позов до розгляду та відкрив провадження, а тому суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного керуючись, ст.ст. 12, 13, 76-81, 198, 200, 255, 256, 258, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шполянського

районного суду С.С. Сивокінь