КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/2872/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона», Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпейка», про зобов`язання вилучити інформацію за кредитним договором, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Вадима Михайловича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року в складі судді Матійчук Г.О.,

встановив:

06.10.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» ( далі - ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Верона» (далі - ТОВ «ФК Верона»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпейка» (далі - ТОВ «Карпейка») про зобов`язання вилучити інформацію за кредитним договором, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що в 2017 році ОСОБА_1 звернулась до компанії з мікрокредитування «ГРОШІ ВСІМ» для отримання мікрозайму в розмірі 3 000 грн. В тому ж році вона повністю його погасила шляхом зарахування грошових коштів у терміналі самообслуговування.

Компанія з мікрокредитування «ГРОШІ ВСІМ» є юридичною особою ТОВ «ФК Верона».

07.09.2019 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Чоловік позивачки є діючим працівником Національної поліції України у м. Києві, має право на участь у державній програмі «єОселя» з пільговими умовами кредитування під 3% річних.

В травні 2023 року ОСОБА_2 отримав пропозицію від банку на укладання іпотечного договору за програмою «єОселя». Під час підготовки до укладення іпотечного договору банк повідомив, що не може укласти відповідний договір, оскільки в Українському бюро кредитних історій міститься інформація про позивача, як про особу, яка має заборгованість.

В електронному кабінеті компанії з мікрокредитування «ГРОШІ ВСІМ» зазначено, що ОСОБА_1 винна 25 002,80 грн ТОВ «ФК «АЛЬЯНССТАНДАРТ», нова назва - ТОВ «Карпейка».

ОСОБА_1 не отримувала повідомлень чи претензій щодо оплати заборгованості чи про зміну кредитора. Судові рішення щодо стягнення заборгованості відсутні. Також вона не надавала письмового дозволу на збір, зберігання, використання та поширення інформації про неї через Українське бюро кредитних історій щодо займу, отриманого у 2017 році. З цих підстав подала подана заява до відповідача щодо виключення інформації про позивача, проте 30.05.2023 листом №813 відповідач повідомив про відмову.

Вказані обставини завдають душевних та психологічних страждань позивачу, погіршують сімейні відносини, оскільки вона відчуває свою провину за те, що через неї їхня сім`я не може придбати власне житло за пільговою програмою. Хоча вона не має заборгованості та не надавала згоди на поширення про неї інформації в Українському бюро кредитних історій.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просила суд зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію за кредитним договором № 104545 від 21 серпня 2017 року, надану ТОВ «ФК «Верона». Стягнути з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

23 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко В. М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року та ухвалити нове, яким зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з її кредитної історії інформацію за кредитним договором № 104545 від 21 серпня 2017 року, надану ТОВ «ФК «Верона», стягнути з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що в матеріалах справи відсутній доказ - письмова згода позивача про збір, зберігання, використання та поширення інформації в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про займ за договором № 104545 від 21 серпня 2017 року.

За відсутності в матеріалах справи договору №104545 від 21.08.2017 чи інших доказів на підтвердження надання позивачем дозволу на поширення про неї інформації, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивач такий дозвіл надала і такий висновок побудований лише на припущеннях. При цьому суд виснував у своєму рішенні, що дії відповідача презюмуються, що є грубим порушенням принципу рівності сторін, а також обґрунтованості судового рішення.

За відсутності належного доказу - дозволу позивача на поширення інформації за договором, відповідач повинен вилучити таку інформацію на підставі пункту 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», а позовні вимоги позивача в цій частині задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2024 року відзив ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року повернуто особі, яка її подала, без розгляду.

Інші учасники справи правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко В. М. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Додатково пояснив, що судом першої інстанції не було досліджено інформацію, яка міститься в кредитній історії позивача, а саме інформацію про те, що : «Заборгованість за кредитним договором №104545 від 21.08.2017 відсутня. Кредитор ухиляється від відображення достовірної інформації відносно суб`єкта кредитної історії».

На підставі звернення позивачки із запереченням інформації, вказаній в кредитній історії Бюро у разі відсутності відповіді користувача у встановлений термін зобов`язано було виключити інформацію, що заперечувалась суб`єктом кредитної історії.

Однак в порушення вимоги ч. 9 ст. 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» Бюро діючи на власний розсуд не дивлячись на вимогу щодо виключення непідтвердженої інформації користувачем викладеної в заяві від 12.07.2023, приймає рішення про її залишення без будь-яких підстав.

Таке протиправне рішення Бюро і стало підставою для звернення з позовом до відповідача з вимогою зобов`язати вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію за кредитним договором №104545 від 21.08.2017 надану ТОВ «Фінансова компанія «Верона».

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Українське бюро кредитних історій зберігає кредитну історію позивача, зокрема: 21.08.2017 ОСОБА_1 ( дівоче прізвище ОСОБА_3 ) на підставі кредитного договору №104545 був виданий кредит в сумі 3 000 грн, з терміном повернення до 13.10.2017, донором інформації є фінансова компанія «Верона». З цієї кредитної історії видно, що станом на травень 2018 року загальна заборгованість по кредиту становить 25 002,80 грн, термін прострочення - понад 90 днів.

ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно у 2017 році отримала кредитні кошти в сумі 3 000 грн, але того ж року повернула всю суму.

25.05.2023 ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Пономаренка В. М. звернулась до ТОВ « Українське бюро кредитних історій» з заявою, в якій повідомила, що інформація, яка зазначена про неї в Українському бюро кредитних історій не є достовірною та має бути негайно виключена, оскільки вона не є боржником та не має непогашеної заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Верона». Остання не надавала письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення інформації про неї через Українське бюро кредитних історій. Просила вилучити інформацію про наявність заборгованості у ОСОБА_1 з Українського бюро кредитних історій.

30.05.2023 ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на вказане звернення повідомило, що інформація щодо кредитного договору №104545 від 21.08.2017 року передана в Бюро на договірних засадах. Інформація щодо кредитного договору №104545 від 21.08.2017 передана в Бюро його користувачем - ТОВ «ФК «Верона» зі статусом «проданий», з останньою датою оновлення 31.05.2018 року без вказівки кінцевого кредитора. В даний час ТОВ «ФК «Верона» в односторонньому порядку припинив співпрацю з Бюро і не відповідає на їх запити, а Бюро не має права самостійно вносити зміни до кредитного звіту без належного обґрунтування. Рекомендовано за деталями та документальними підтвердженнями за кредитним договором звернутися безпосередньо до кредитора/кінцевого кредитора, або надати підтверджуючі документи про закриття договору. В наданій довідці повинні бути вказані такі дані: номер договору , дата видачі договору, інформація про факт закриття зазначеного договору та погашення заборгованості. Звернуло увагу, що заявник має право звернутися до суду. При наявності судового рішення, в якому суд зобов`яже Бюро видалити інформацію за вказаним договором, ця інформація буде видалена з кредитної історії позичальника.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що інформація до кредитної історії позивача потрапила від суб`єкта кредитної історії, яким не є позивач (оскільки вона це заперечує), відповідно джерелом інформації могла бути фінансова установа, що надала позивачу кредитні кошти. Проте стверджувати це напевно неможливо, адже суд не має копії самого кредитного договору.

Кредитні договори, по своїй суті, направлені на виникнення майнових прав і обов`язків для кредитодавця та позичальника, відповідно мають містити норми про персональні дані, тобто, зміст та способи отримання згоди на обробку персональних даних, мету і умови обробки персональних даних, правила інформування позичальників про характер дій щодо їхніх персональних даних.

За частинами 1, 2, 5 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію:

1) про себе, що ідентифікує його як Користувача;

2) про суб`єкта кредитної історії, яка визначена пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

Бюро залучає інформацію, передбачену пунктом 3 частини першої статті 7 цього Закону, тільки для формування кредитної історії.

Не маючи копії кредитного договору, позивач не може напевно стверджувати, що не надавала згоди кредитній фінансовій установі на розміщення інформації про неї в Українському бюро кредитних історій.

З огляду на наведене, кредитний договір №104545 від 21.08.2017 року з великою ймовірністю мав містити норми, які передбачали збір, зберігання, поширення персональної інформації позичальника-позивача, проте оскільки остання не надала копії кредитного договору, перевірити це неможливо.

Таким чином у суду немає підстав вважати, що відповідач діяв всупереч профільному закону і на свій розсуд розмістив інформацію про позивача в її кредитну історію.

Враховуючи наведене вбачається, що позивачем невірно обрано спосіб захисту.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро ( ст. 4 цього Закону).

Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію ( ч. 3 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону джерелом формування кредитних історій є відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів існування письмової згоди ОСОБА_1 на надання інформації для формування кредитної історії щодо неї.

За відсутності в матеріалах справи кредитного договору №104545 від 21.08.2017 , який би містив інформацію про наявність або відсутність такої згоди, висновок суду першої інстанції щодо надання такої згоди ОСОБА_1 при його укладенні ґрунтується на припущеннях.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч.1 ст. 10 Закону України Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» Бюро вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.

Відповідно до частин 5 -9 ст. 13 Закону України Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується.

Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну.

Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження Користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а Бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії.

Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Судом встановлено, що 12.07.2023 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з заявою про незгоду з інформацією, що складає її кредитну історію. Просила включити наступну інформацію до її кредитної історії: «Заборгованість за кредитним договором №104545 від 21.08.2017 відсутня. Кредитор ухиляється від відображення достовірної інформації відносно суб`єкта кредитної історії». У разі ненадання від користувача у п`ятиденний термін з моменту звернення відповіді виключити з її кредитної історії інформацію, що заперечується нею, а саме: «як боржника за кредитним договором №104545 від 21.08.2017 зі статусом «проданий».

19.07.2023 на вказане звернення ТОВ «Українське бюро кредитних історій» надало відповідь про те, що кредитор ТОВ «ФК «Верона» не виходить на зв`язок із початку повномасштабного вторгнення і Бюро не має можливості отримати підтвердження інформації, що заперечується ОСОБА_1 . Відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», зазначений у зверненні коментар додано до кредитної історії. Для внесення коригувань рекомендовано надати відповідне обґрунтування до Бюро, як то документ про погашення боргу та закриття договору або судове рішення, в якому суд зобов`язує Бюро внести користування за вказаним договором.

З огляду на те, що ТОВ «ФК «Верона» не надало відповіді на звернення ТОВ «Українське бюро кредитних історій» з приводу інформації, яка заперечувалася ОСОБА_1 , зокрема про наявність заборгованості за кредитним договором №104545 від 21.08.2017, останнє зобов`язано було у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до особи, яка уклала кредитний договір, вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію, що нею заперечується, а також зняти відповідну позначку в кредитній історії.

Вказаних дій ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вчинено не було, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 .

Вказана обставина слугує підставою для задоволення позову в частині зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформації за кредитним договором №104545 від 21 серпня 2017 року, надану ТОВ «ФК «Верона».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що вказана вимога є похідною від основної вимоги, у якій суд відмовив.

З огляду на те, що наявні підстави для задоволення позову про зобов`язання вчинити дії з вилучення спірної інформації про позивача з кредитної історії Українського бюро кредитних історій, без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди залишатися не може.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на те, що позивачем не доведено заявлений нею розмір моральної шкоди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням заподіювача шкоди та завданою шкодою, позовні вимоги про її відшкодування задоволенню не підлягають.

Сам по собі факт порушення права, за відсутності доведеності втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга задоволена частково, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на користь ОСОБА_1 судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пономаренка Вадима Михайловича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 інформацію за кредитним договором №104545 від 21 серпня 2017 року, надану Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.06.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук