Справа № 569/7885/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Лукащика А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Палтранс» про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяних збитків,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом, поданим представником позивача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача суму в розмірі 44122,26 грн як різницю між страховим відшкодуванням а фактичним розміром заподіяних збитків, суму в розмірі 3000 грн як витрати на проведення звіту про визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 грудня 2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу MAN TGX 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . В результаті ДТП автомобіль Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності, зазнав механічних ушкоджень, тобто було завдано матеріального збитку. 22 січня 2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено постанову, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, як винну особу в ДТП. На момент ДТП автомобіль MAN TGX 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було забезпечено полісом № 218760441 від 04 січня 2024 року, страхувальник ПП «Палтранс», страховик ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Позивач звернулася до страховика із заявою про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП. Між страховиком та позивачем за наслідком врегулюваня завданих збитків за ДТП, яка мала місце 21 грудня 2024 року укладено угоду узгодження розміру страхового відшкодування. Сторони угоди визначили суму страхового відшкодування у розмірі 34858,41 грн, за вирахуванням суми франшизи 3200 грн. 19 лютого 2025 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» перерахувала позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 34858,41 грн. 31 грудня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 підготовлено звіт № 136/25 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу. Згідно п.3, п.6 звіту, вартість відновлювального ремонту становить 102204,27 грн, матеріальний збиток становить 61282,01 грн з урахуванням зносу. Обов`язок сплатити різницю між витратами, понесеними на відновлення автомобіля, та страховою сумою несе відповідач в силу приписів ст.1187 та 1172 ЦК України, що буде становити: 102204,27 (вартість відновлювального ремонту) - 61282,01 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) + 3200 (франшиза за полісом) = 44122,26 грн. Транспортний засіб MAN TGX 18.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом належить відповідачу, поліс № 218760441 було укладено саме відповідачем.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, о ПП «Палтранс» жодних претензій від позивача не отримувало. Між позивачем та страховою компанією відповідача за наслідками врегулювання завданих збитків у результаті ДТП було укладено відповідну угоду, в межах якої сторони узгодили розмір страхового відшкодування в розмірі 34858,41 грн з урахуванням вирахування суми франшизи в розмірі 3200 грн. Наведене свідчить, що сам позивач оцінив суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, на рівні 34858,41 грн, але додатково заявив вимогу про стягнення ще 44120,26 грн. Відтак, загальна сума шкоди, яку позивач вважає понесеною, становить 78978,67 грн. Незрозуміло, чому позивач, здійснюючи розрахунок суми, яку має сплатити ПП «Палтранс», виходить із вартості відновлювального ремонту в розмірі 102204,27 грн, тоді як сам же позивач оцінив загальний розмір завданої йому шкоди внаслідок ДТП в сумі 78978,67 грн відповідно до звіту про оцінку, в одному випадку, та 34858,41 грн в іншому, відповідно до угоди, укладеної між ним та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Позивач, приймаючи страхове відшкодування, та уклавши угоду зі страховою компанією відповідача, фактично погодився з результатами оцінки розміру коди, проведеної страховиком, чим позбавив себе права в подальшому вимагати іншу компенсацію за результатами іншої, альтернативної оцінки. Угода зі страховою компанією має юридичне значення і для відповідача, оскільки визначає межі відповідальності обох сторін. Якщо позивач визнав, що не має претензій до страхової, то подальші вимоги до відповідача, які фактично зводяться до перекладання відповідальності страховика на винуватця ДТП, є юридично безпідставними.

Ухвалою від 25 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 25 квітня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що наданий відповідачем висновок експерта є неналежним та недостовірним доказом, оскільки складений без особистого огляду експертом пошкодженого транспортного засобу; ремонтна калькуляція, яка є додатком до висновку, складена за пів року до заяви про проведення судової експертизи; в переліку запчастин немає такої найбільш вартісної та пошкодженої запчастини, як ліві двері, що суперечить доказам, які наявні в матеріалах справи.

Представник відповідача пояснив, що підприємство не заперечує провини свого водія, який спричинив ДТП, і сприяло отриманню потерпілою особою страхового відшкодування. Відповідач не заперечує також обов`язок сплати франшизи, але, оскільки позивач попередньо не зверталася до відповідача з претензією, позов не визнає. Визначений судовим експертом розмір матеріального збитку суттєво не відрізняється від розміру збитку, встановленого страховою компанією. Натомість оцінювач у звіті визначив вартість відновлювального ремонту в сумі 102204,27 грн, що майже на 40000 грн більше, ніж визначено страховиком та експертом. Зазначена представником позивача судова практика не має правового значення у цій справі, оскільки постанови Великої палати Верховного Суду стосуються звітів про оцінку, складених суб`єктами оціночної діяльності, а не висновків судового експерта.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим ТСЦ 4649 04 жовтня 2022 року.

21 грудня 2024 року о 22 год 35 хв в с.Піддубці, дорога Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 101 км 400 м, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.480, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Schwarzmueller J-Serie, номерний знак НОМЕР_4 , змінюючи напрямок руху, виконуючи маневр перестроювання, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 3008, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого були отримані механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 січня 2025 року у справі № 161/23878/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04 лютого 2025 року.

Цивільну відповідальність осіб, що на законних підставах експлуатують транспортний засіб MAN TGX 18.480, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ПП «Палтранс» (страхувальник), застраховано за полісом № 218760441 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0188149, виданим ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страхова сума, згідно з полісом, на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 160000 грн, розмір франшизи 3200 грн.

18 лютого 2025 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 уклали угоду про узгодження розміру страхового відшкодування.

Відповідно до п.1, 2, 5 вказаної угоди, страховик та потерпілий, шляхом підписання даної угоди, домовились врегулювати збиток за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 грудня 2024 року, а/д Н-22 Устилуг-Луцьк-Рівне 101 км+400 м, внаслідок якої спричинено матеріальні збитки власнику транспортного засобу Peugeot 3008, д.р.н. НОМЕР_2 . Розмір страхового відшкодування потерпілому за наслідками даної ДТП, за вирахуванням суми франшизи 3200 грн, становить 34858,41 грн є остаточним та подальшому перегляду сторонами не підлягає, як на користь ОСОБА_2 , так і будь-якої іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування. Рішення по страховому відшкодуванню за шкоду внаслідок ДТП в розмірі, встановленому п.2 угоди, підтверджує задоволення всіх наявних фінансових, матеріальних, моральних та іншого роду претензій ОСОБА_2 до ПрАТ «УТСК» та відсутність таких в майбутньому і є підставою для скасування (анулювання, відкликання тощо) скарг та будь-якого роду заяв ОСОБА_2 щодо врегулювання відшкодування ПрАТ «УТСК» шкоди при ДТП та діяльності ПрАТ «УТСК».

За розрахунком суми страхового відшкодування ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» до страхового акта № 1735-24, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 3008, (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) становить 66528,97 грн, розмір збитку (вартість ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) - 38058,41 грн, розмір страхового відшкодування (за вирахуванням франшизи 3200 грн) - 34858,41 грн.

Виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 34858,41 грн страховик (ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія») здійснив 19 лютого 2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 12946 від 19 лютого 2025 року.

За змістом звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 136/25, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 15 квітня 2025 року на замовлення ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 102204,27 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) становить 61282,01 грн.

За змістом висновку експерта № 573.25СЕ судової авто товарознавчої експертизи автомобіля Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного судовим експертом Картавовим Ю.О. 23 травня 2025 року, вартість відновлювального ремонту становить 56031,01 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, пошкодженого в ДТП 21 грудня 2024 року, станом на момент ДТП, без ПДВ - 39973,11 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Особа, відповідальна за завдану шкоду, відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається згідно ст.22 ЦК України відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно із ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За положеннями ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з п.22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 910/3867/16, від 01 лютого 2018 року у справі № 910/22886/16.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Матеріалами справи підтверджується вина водія ПП «Палтранс» ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 грудня 2024 року, внаслідок якої в результаті пошкодження належного позивача транспортного засобу Peugeot 3008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , останній завдано матеріальної шкоди.

ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», як страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодував позивачу шкоду, яка визначена у порядку, встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу із зменшенням на суму франшизи.

Відповідач, як володілець джерела підвищеної небезпеки, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту і вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, а також франшизу.

Позивач пред`явила вимогу про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяних збитків, який встановлений звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 136/25 від 15 квітня 2025 року.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна угода про узгодження розміру страхового відшкодування від 18 лютого 2025 року, укладена між позивачем та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (п.36.7 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Угодою про узгодження розміру страхового відшкодування від 18 лютого 2025 року визначено страхове відшкодування потерпілому за наслідками ДТП в розмірі 34858,41 грн, виходячи з розрахунку: затверджена вартість відновлювального ремонту 66528,97 грн вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу38058,41 грн - франшиза 3200 грн.

Тобто, за змістом підписаної ОСОБА_2 угоди про узгодження страхового відшкодування від 18 лютого 2025 року позивач, діючи добровільно, на власний розсуд погодилася з розміром страхового відшкодування ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в сумі 34858,41 грн, визначеного з урахуванням такої складової розрахунку як затверджена вартість відновлювального ремонту.

Погодження суми страхового відшкодування шляхом укладення окремого договору (угоди) в силу ст.202 ЦК України є правочином. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Для приватного права властива така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Для приватного права притаманні також диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки базується на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності - певного стандарту поведінки, яка характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Позивач, підписавши угоду про узгодження страхового відшкодування від 18 лютого 2025 року, погодилася як з розміром страхового відшкодування, так і, очевидно, з вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, затвердженого страховиком в сумі 66528,97 грн.

Позивач відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вправі була наполягати на проведенні оцінки вартості матеріального збитку чи відповідної експертизи під час визначення страховиком розміру завданого збитку, однак таким правом не скористалася та погодилася на затверджену страховиком вартість відновлювального ремонту в сумі 66528,97 грн.

Відомості про те, що позивач підписала угоду про узгодження страхового відшкодування під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, у справі відсутні.

Доводи представника позивача, що угода про узгодження страхового відшкодування має правові наслідки лише у правовідносинах між потерпілою особою та страховиком, не заслуговують на увагу, оскільки і обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди), і обов`язок страховика (боржника у договірному зобов`язанні згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) виникає з однієї і тієї ж підстави - завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована. Відповідальність страховика у таких правовідносинах обмежена вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу, а відповідальність винної особи різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Разом з тим, розмір шкоди позивач визначила не фактично понесеними витратами на ремонт автомобіля, а вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, встановленою звітом про оцінку вартості матеріального збитку, складеним після узгодження розміру страхового відшкодування зі страховиком. При цьому, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу у такому випадку не може бути різною для страховика та винної особи, так як саме від цієї складової розрахунку встановлюється обсяг відповідальності як страховика, так і винної особи.

Пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про стягнення різниці між страховим відшкодування та фактичним розміром шкоди в сумі 102204,27 грн, попри погоджений нею зі страховиком розмір шкоди в сумі 66528,97 грн, суперечить засадам розумності та диспозитивності.

За таких обставин суд не бере до уваги ні визначену звітом про оцінку вартості матеріального збитку № 136/25 від 15 квітня 2025 року, ні визначену висновком експерта № 573.25СЕ від 23 травня 2025 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та визначає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), виходячи з розрахунку страхового відшкодування, який покладений в основу угоди про узгодження розміру страхового відшкодування від 18 лютого 2025 року.

Враховуючи затверджену вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 66528,97 грн та встановлений полісом № 218760441 розмір франшизи 3200 грн, з відповідача належить стягнути на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування зносу, франшиза) і страховим відшкодуванням, яка становить 31670,56 грн (66528,97 грн - 34858,41 грн), а отже, позов належить задовольнити частково.

За правилами ст.141 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені витрати на оплату судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 811,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі частково задоволення позову на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України) та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на праничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги № 9/25, укладений 28 лютого 2025 року між адвокатом Шмаровим О.В. та ОСОБА_2 , відповідно до п.5.1 якого підготовка (адвокатські запити), складання позовної заяви до суду про відшкодування збитків вартує 12000 грн; платіжну інструкцію Р24АD2116 від 04 березня 2025 року про переказ Лисенко К.В. коштів згідно договору про правничу допомогу 9/25 від 28 лютого 2025 року в сумі 3000 грн, платіжну інструкцію Р24А D8829 від 16 квітня 2025 року про переказ Лисенко К.В. коштів згідно договору про правничу допомогу 9/25 від 28 лютого 2025 року в сумі 9000 грн.

За виконання робіт з визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу позивач сплатила 3000 грн, що підтверджується рахунком № 4 від 10 квітня 2025 року та платіжною інструкцією 1.117294845.1 від 12 квітня 2025 року.

Представник відповідача у клопотанні від 24 травня 2025 року просить відмовити у задоволенні вимог Лисенко К.В. щодо судових витрат, оскільки позивач знехтувала механізмом врегулювання спору без звернення до суду.

Враховуючи, що законодавством не встановлено обов`язковості досудового врегулювання спору у спірних правовідносинах, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача.

Загальна сума понесених позивачем витрат становить 15000 грн. З огляду на часткове задоволення позову, відшкодуваню позивачу підлягають витрати в сумі 10050 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 26 від 28 квітня 2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Лукащик Алянс» та ПП «Палтранс», відповідно до п.3.1 якого підготовка, складання відзиву на позовну заяву про відшкодування збитків вартує 12000 грн; платіжну інструкцію № 1850 від 28 квітня 2025 року про оплату ПП «Палтранс» згідно договору про надання правової допомоги коштів в сумі 12000 грн; опис послуг з надання правової допомоги від 26 травня 2025 року.

За проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідач сплатив 9600 грн, що підтверджується рахунком № 573.25 СЕ від 17 травня 2025 року та платіжною інструкцією № 2169 від 18 травня 2025 року.

Загальна сума понесених відповідачем витрат становить 21600 грн. З огляду на часткове задоволення позову, відшкодуванню відповідачу підлягають витрати в сумі 7128 грн, пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторонни звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи правила ч.10 ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача 2922 грн у відшкодування інших судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Палтранс» про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром заподіяних збитків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Палтранс» на користь ОСОБА_2 різницю між страховим відшкодуванням та фактичних розміром заподіяних збитків в сумі 31670 (тридцять одна тисяча шістсот сімдесят) грн 56 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Палтранс» на користь ОСОБА_2 3733 (три тисячі сімсот тридцять три) грн 50 коп у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - Приватне підприємство «Палтранс», місцезнаходження: 33009, м.Рівне, провул.Робітничий, буд.1; .

Суддя