ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/585/25
Провадження № 2/292/397/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року с-ще Пулини

Пулинського районного суду Житомирської області

головуюча суддя Гуц О.В. секретар судового засідання Риданова Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ТОВ "Коллект Центр" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 13.09.2021 між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір № 4014898 (далі - договір), підписаний електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» надало позичальнику кредит в розмірі 2000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування, нараховані відповідно умов такого договору, його додатків та правил.

28.12.2021 між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №28-12/2021-72, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки за договором №4014898.

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги №10-03/2023/01, у відповідності до умов якого позивач набув права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки за договором № 4014898.

В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, станом на день формування заяви у розмірі 14720,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 2000, 00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 12720, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем за договором № 4014898 у розмірі 14720, 00 грн, з яких 2000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12720, 00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги .

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором № 4014898 від 13.09.2021 в розмірі 14720 грн. 00 коп., а також понесені ним судові витрати, в тому числі: витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 13 000 грн.

Ухвалою судді від 21.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідач у судові засідання, призначені на 05.06.2025 та 18.06.2025 не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.09.2021 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з Анкетою-заявою на кредит №4014898 в якій просив надати кредит в сумі 2000,00 грн строком на 28 днів, тобто до 11.10.2021 під комісію за надання кредиту в сумі 220 грн, які нараховуються за одноразовою ставкою 11,00% від суми кредиту за договором та проценти за користування таким кредитом в сумі 700,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.14).

13.09.2021 було погоджено надати кредит в сумі 2000,00 грн на строк 28 днів під 11,00% одноразової комісії за надання кредиту та 1,25 % за кожен день користування (а.с.14 на звороті)

13.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) №4014898, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 2000,00 грн, строком на 28 днів, тобто до 11.10.2021 (п.п. 1.2, 1.3 та 1.4 Кредитного договору) (а.с.8-12).

Невід`ємною частиною договору є його додаток №1 Графік платежів та додаток №2 Паспорт споживчого кредиту, згідно якого відповідач мав сплатити 2000,00 грн кредиту та комісію за надання кредиту - 220, 00 грн, проценти за користування кредитом - 700, 00 грн, (а.с.12 на звороті, 13).

Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R33641, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, що передбачено розділом 6 договору та підтверджено довідкою про ідентифікацію за номером телефону НОМЕР_1 (а.с.20)

Договір позики, разом із правилами надання фінансових кредитів, затвердженими 13.07.2021, складають єдиний договір.(а.с.15-19).

За умовами зазначеного кредитного договору відповідачу 13.09.2021 були перераховані кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. про що свідчить квитанція ID платежу: від 13.09.2021 (а.с.21 на звороті)

Згідно відомості про нарахування та погашення за кредитом по договору № 4014898 відповідач не здійснював погашення кредиту тамає заборгованість в сумі 8 920 грн., яка складається із: тіла кредиту - 2000 грн.; відсотків -6920 грн. (а.с.21-22)

28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача (а.с.36-38).

Відповідно до акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 та акту приймання-передавання реєстру боржників від 28.12.2021 за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021, укладених між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3232, після чого до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 72 029930,55 грн. (а.с.39)

У Додатку №3 до Договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 про відступлення прав вимоги міститься Реєстр боржників, право вимоги до яких перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт капітал», де серед інших боржників зазначається ОСОБА_1 , як боржник за Договором про споживчий кредит № 4014898 від 13.09.2021, на загальну суму 8920,00 грн., до якої включено: 2 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6920,00 грн. заборгованість за відсотками. Дана обставина також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 (а.с. 39 на звороті-41, 42).

Згідно платіжного доручення № від 30.12.2021, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило ТОВ «Мілоан» 3255566,76 грн. за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28.12.2021 (а.с.38 на звороті).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ "Коллект Центр" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Коллект Центр" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідачки (а.с. 23-28).

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр", уклали акт про те, що на виконання умов договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207307 (а.с.28).

У Додатку №3 до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги міститься Реєстр боржників, право вимоги до яких перейшло від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр», де серед інших боржників ОСОБА_1 , як боржник за Договором про споживчий кредит №4014898 від 13.09.2021, на загальну суму 14720,00 грн., до якої включено: 2 000 грн. -сума кредиту; 12720,00 грн. заборгованість за відсотками. Дана обставина також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023 (а.с.29-32, 33).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 10.01.2023 (дата відступлення права вимоги) - 07.05.2025 (дата розрахунку), складеного ТОВ "Коллект Центр", ОСОБА_1 має заборгованість в загальній сумі 14 720,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 2 000,00 грн.; заборгованості за відсотками - 12 720,00 грн.. (а.с.35)

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердикт Капітал», відповідач ОСОБА_1 за період з 28.12.2021 (дата початку розрахунку) - 10.01.2023, має загальну заборгованість за Договором про споживчий кредит №4014898 від 13.09.2021, у сумі - 14720,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 6920,00 грн., нараховані відсотки заборгованості за кредитним договором - 5800,00 грн (а.с.34).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики №4014898 від 13.09.2021.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію").

У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію").

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами".

Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

ТОВ "МІЛОАН" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу було надано кредит в сумі 2000 грн.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку просить стягнути позивач, в розмірі 14720,00 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 2000,00 грн., заборгованість за відсотками - 12720,00 грн.

Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки переважна частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором.

Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору

Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як вбачається з п.п.1.3, 1.4 договору кредиту, ОСОБА_1 надано кредит строком на 28 днів з 13.09.2021 по 11.10.2021 (включно). Відповідно до вказаного строку відповідач мав повернути позивачу кредит і сплатити комісію та проценти за надання кредиту. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 нараховані відсотки за користування кредитом станом на 07 травня 2025 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 28 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 11 жовтня 2021 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів.

Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки нараховані в період строку кредиту з 13.09.2021 по 11.10.2021 (28 днів) на загальну суму 7000 грн., з розрахунку: 2000 грн. х 1,25% х 28 днів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 9000 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту - 2000 грн., сума заборгованості за відсотками - 7000 грн..

Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 9000 грн.

Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, прайс лист, заявку на надання юридичної допомоги №140 від 01.04.2025, витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 на суму 13000 грн. (а.с.60-64)

Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "Коллект центр" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (9000/14720)х13000 =7948 грн. 36 коп.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (9000/14720)х2422,40 = 1481 грн. 08 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" (код ЄДРПОУ - 44276926, місцезнаходження: вул.Мечнікова, 3, оф.306, м.Київ, 01133) заборгованість за договором №4014898 від 13.09.2021 в розмірі 9000 (дев"ять тисяч) грн., судовий збір в сумі 1481 (одна тисяча чотириста вісімдесят одна) грн. 08 (вісім) коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7948 (сім тисяч дев"ятсот сорок вісім) грн. 36 (тридцять шість) коп.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідачу, який не з"явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Гуц