ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 932/6251/24

Провадження № 22-ц/820/992/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Заворотної О.Л. від 25 лютого 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року позивач АТ «Акцент-Банк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 08.01.2017 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.2-2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт), відповідно до умов договору.

Однак відповідач умов договору не виконував, внаслідок чого станом на 31.05.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 67925,60 грн., що складається з 49292,90 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18632,70 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Враховуючи наведене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.02.2025 року позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 08.01.2017 року у розмірі 6350,78 грн. та судовий збір у розмірі 283,11 грн.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у позові як незаконне та задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому знайомитися із змінами до них. Відповідач отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, що свідчить про погодження з умовами, що діяли на момент зняття коштів, тому зобов`язаний сплачувати процентну ставку.

Судом помилково застосовано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, оскільки обставини в цій справі інші. Суд мав би стягнути заборгованість по тілу кредиту, проте цього не зробив.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 08.01.2017 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання.

Вказана Анкета-заява містить текст за змістом якого особа, що її заповнює дає згоду, що вказана Анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають договір надання банківських послуг.

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, останній користувався виданими йому позивачем платіжною карткою, використовував кошти позивача, частково вносив позивачеві кошти на погашення кредитної заборгованості.

В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, укладеним між АТ «А-Банк» і відповідачем, згідно якого у ОСОБА_1 станом на 31.05.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 67925,60 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 49292,90 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 18632,70 грн.

ОСОБА_1 відкрито рахунок та видані платіжні карти з терміном дії до вересня 2020 року та грудня 2024 року, довідку за лімітами згідно якої кредитний ліміт становить 49300 грн., витяг з Умом та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та анкету-заяву позичальника.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності доказів про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг в АТ «А-Банк» та відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, тобто, недоведеності істотних умов укладеного між сторонами кредитного договору, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом з відповідача. В свою чергу фактично отримані відповідачем кошти (за виключенням фактично повернутих коштів) підлягають стягненню на користь банку.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору, а тарифи і Умови та правила банківських послуг в АТ «А-Банк» не підписані відповідачем, тому не підтверджено, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву. Відтак без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного між сторонами кредитного договору, тому суд першої інстанції правильно виходив з відсутності підстав для стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом з відповідача.

Згідно наданої банком виписки по картці ОСОБА_1 від 17.10.2024 року сума фактично отриманих відповідачем коштів за період з 08.01.2017 року по 17.10.2024 року становить 1357722,70 грн., сума повернутих банку коштів становить 1291575,16 грн., сума нарахованих відсотків та комісії становить 58796,77 грн. (29351,11 грн. + 29445,66 грн.), тому заборгованість за кредитом фактично отриманих та неповернутих коштів у загальній сумі становить 7350,77 грн. (1357722,70 грн. - 1291575,16 грн. 58796,77 грн.).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нараховані відсотки та комісія за користування кредитом, які не були узгоджені з відповідачем, не мають включатися до розміру заборгованості і стягненню не підлягають.

При цьому визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку та навівши правильний розрахунок, суд першої інстанції допустив арифметичну помилку, вказавши суму 6350,78 грн., що потягло помилку і в розрахунку судових витрат.

Разом з тим, вказана арифметична помилка не впливає на законність рішення суду і відповідно до ст. 269 ЦПК України може бути виправлено судом першої інстанції після завершення апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 червня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк