Справа № 185/6713/25
Провадження № 2-о/185/268/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Приходька О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, але спільно не проживають. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тривалий час ОСОБА_2 вчиняє стосовно дружити та дитини домашнє насильство, втягує в сварки, виражається на рахунок заявниці нецензурною лайкою. Від таких дій страждає фізичний та психологічний стан заявниці та дитини. У зв`язку з цим, 17.06.2025 року заявниця звернулась до правоохоронних органів та стосовно ОСОБА_2 було видано тимчасовий заборонний припис серія, яким йому заборонено в будь-який спосіб контактувати та перебувати в місці перебування постраждалої особи. У зв`язку з вищевикладеним у заявниці виникла необхідність звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В судове засідання з`явилась заявниця, заінтересована особа та представник заінтересованої особи.

Заявниця заяву підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа та її представник заперечували проти задоволення заяви, зазначили, що підстав для видачі обмежувального припису немає.

Судом встановлено, що заявниця та заінтересована особа з 03.05.2024 року перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 року (справа № 185/10140/24, провадження № 3/185/3769/24) року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення за ст.173-2 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 02.09.2024 року о 19:00 перебуваючи у дитячому парку м. Павлограда по вул. Шевченко вчинив зі своєю дружиною гр. ОСОБА_1 словесний конфлікт, під час якого висловлювався у її бік нецензурною лайкою, чим міг спричинити шкоду її психологічному здоров`ю, а також спричинив фізичного болю.

Згідно талону-повідомленню єдиного обліку №28069 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, зареєстровано заяву такого змісту: 17.06.2025 о 15:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те що 17.06.2025 о 15:22 за адресою: АДРЕСА_1 хвилин тому, на вулиці навпроти паспортного столу заявницю за кермом свого авто Мерседес с2417 чорного кольору зустрів чоловік який із заявницею не проживає кілька місяців, спричинив сварку, погрожував фізичною розправою, ображав, систематично переслідує її та тероризує заявницю лякає дитину, проживає колишній за адресою АДРЕСА_2 , а поліцію прохає направити да адресу заявниці Донецька 6.

Заявницею надано копію термінового заборонного припису, начебто складеного відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 , проте з наданої копії не можливо встановити зміст самого документу, оригіналу документу в судовому засіданні не надано.

ОСОБА_2 зазначив, що має не дуже добрі відносини із дружиною, проте фізично її не ображав, стосовно словесних сварок не заперечує, має бажання спілкуватись та виховувати спільну дитину.

За власної ініциативи суду був допитаний в якості свідка батько заявниці - ОСОБА_4 , який зазначив, що з ОСОБА_2 має неприязні відносини, оскільки останній погано відноситься до заявниці, нецензурно виражається на її та його адресу. Погроз життю від ОСОБА_2 на адресу заявниці не чув, не бачив, щоб ОСОБА_2 здійснював якийсь фізичний вплив на заявницю.

Вислухавши заявницю, заінтересовану особу, його представника, свідка ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що дійсно, між заявницею та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо порядку участі останнього у вихованні їх спільної дитини. Під час конфліктів відбуваєються взаємні образи; судом не встановлено, що з боку ОСОБА_2 лунали будь-які погрози заявниці, крім образ та нецензурної лайки. Будь яких інших доказів, які б могли свідчити про наявність ризиків вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 заявницею на надано та судом не встановлено.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з ч.3ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Зі слів заявниці ОСОБА_2 не погрожував її життю чи життю їх дитини.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявницею ненадано суду переконливих доказів та судом не встановлено достатньо ризиків для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, яким можуть бути суттєво обмежені права ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 265, 293,294, 350-1 - 350-6, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 червня 2025 року.

Суддя М. М. Перекопський