Справа № 369/5510/24
Провадження № 2/362/403/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

20 червня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю представника позивачки адвоката Кузякова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 ...

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом. Однак вона своєчасно не прийняла спадщину через те, що не була обізнана про наявність заповіту на її користь та нотаріус повідомила позивачку про наявність такого заповіту вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку для подачі заяви на прийняття спадщини, що у своїй сукупності завадило їй у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав (а.с. 73 79).

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Згідно із нормою частини шостої статті 128 ЦПК України, представникові позивачки за його згодою було видано судову повістку про виклик разом із ухвалою про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, для їх вручення відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача.

Проте, судову повістку про виклик разом із ухвалою про відкриття провадження та примірником позовної заяви з додатками, надані представникові позивачки для вручення відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, представником позивача повернуто до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому, керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином (а.с. 104, 183, 184).

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтями 128 і 130 ЦПК України, не повідомив суд про причини свого неприбуття, не подав відзив та представник позивачки не заперечив проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

20 вересня 2018 року ОСОБА_3 складено заповіт на користь ОСОБА_1 відносно садового будинку і земельної ділянки в Садовому товаристві «Калиновий гай» в селі Кожухівка Васильківського району Київської області (а.с. 29).

При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Кожухівка розташоване в адміністративних межах Калинівської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 22 грудня 2022 року (а.с. 133 на звороті).

Оскільки позивачка не є родичем та близькою особою померлого, вона не була обізнана ані про заповіт, ані про смерть позивача.

Із витребуваних та досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи матеріалів спадкової справи № 198/2023 до майна померлого ОСОБА_3 , судом встановлено, що іншим спадкоємцем останнього за заповітом є його син ОСОБА_2 відповідач у даній цивільній справі (а.с. 129 154).

У зв`язку із заведенням вказаної спадкової справи, листом № 278/02-14 від 15.02.2024 року Боряська державна нотаріальна контора повідомила позивачку про наявність на її ім`я заповіту померлого ОСОБА_3 (а.с. 8).

Тобто, про наявність заповіту та смерть спадкодавця позивачці стало відомо вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після померлого на вказане нерухоме майно.

Проте, постановою вих. № 529/02-31 від 23 березня 2024 року нотаріуса Боряської державної нотаріальної контори Прокопенко В.М., позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 за заповітом у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с. 10).

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із статтею 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини.

Насамперед, вирішуючи дану справу по суті вимог, суд враховує та керується правовими висновками наведеними в постанові Верховного суду від 22 грудня 2021 року по справі № 703/4978/19, за якими: оскільки позивач не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт не повідомив, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця.

Також, за правовими висновками наведеними в постанові Верховного суду від 17 березня 2021 року по справі № 308/4272/19 визначено, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Як вбачається із письмових доказів наявних в матеріалах даної цивільної справи, позивачка дійсно дізналася про заповіт ОСОБА_3 зі змісту листа № 278/02-14 від 15.02.2024 року Боряської державної нотаріальної контори (а.с. 8), тобто, вже після спливу встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, позивачці з об`єктивних причин не було відомо про існування заповіту на її користь, смерть спадкодавця та заведення спадкової справи за заявою сина померлого (відповідач у даній справі).

Як наслідок, враховуючи дані обставини та дату коли позивачка дізналася про наявність заповіту на її користь, суд приходить до висновку, що встановлені причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є такими, що реально позбавили позивачку можливості у встановлені законом строки вирішити питання щодо спадкування після померлого ОСОБА_3 та які завадили позивачці вчинити відповідні дії через існування об`єктивних обставин, через що позивачка не мала можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку що позивачка з поважних причин пропустила встановлений законом строк прийняття спадщини, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позивачу слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком у два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, який суд вважає достатнім для вчинення позивачем відповідних дій.

Тим самим, в повному обсязі забезпечуються права позивача щодо спадкування за заповітом після померлого спадкодавця.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 7).

На підставі викладеного, керуючись статтями 1261, 1270, 1272, 1297, 1301 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю в два місяці з дати набрання даним рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 20 червня 2025 року.