ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3835/25 Справа № 178/2336/23 Суддя у 1-й інстанції - Берелет В. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року (головуючий суддя Берелет В. В., повний текст рішення складений 27 грудня 2024 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» про розірвання договору оренди землі, припинення права оренди, скасування державної реєстрації права оренди та стягнення заборгованості по орендній платі,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування посилалися на те, що 03 березня 2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» був укладений договір оренди земельної ділянки № 67-В, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, загальною площею 11,2100 га, в тому числі ріллі 11,2100 га, кадастровий номер :01:001:0034, строком на 15 років.

На момент підписання договору сторонами нормативна грошова оцінка земельної ділянки склала 142429,67 грн. Відтак, у договорі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлена у розмірі 3% (відсотка) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на момент підписання договору - 4272,89 грн (чотири тисячі двісті сімдесят дві гривні 89 копійок). Кошти перераховуються через фінансові установи або сплачуються готівкою з каси підприємства, у термін з 30.07 по 30.12 кожного року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер орендодавець за договором - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина.

23 червня 2020 року державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусниковою І.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на частку майна та на ім`я ОСОБА_2 на частку майна .

Спадкоємцями за договором стали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Про перехід права власності за спадкуванням позивачі повідомляли відповідача і в усній і в письмовій формі.

Однак, відповідач, будучи обізнаний про те, що орендодавець ОСОБА_3 , помер, і позивачі, як спадкоємці стали власниками орендованої земельної ділянки, з 2020 року і по сьогоднішній день не сплачує орендну плату за Договором.

За 2019 рік, де строк сплати за Договором складав до 30.12, відповідач сплатив орендну плату позивачам як спадкоємцям у січні 2020 року. Після цього жодної оплати відповідачем за Договором здійснено не було.

Відповідач систематично не сплачує оренду плату за Договором і має заборгованість за 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік, що в сукупності складає 12 818,67 грн.

На вимоги про сплату заборгованості і розірвання Договору, відповідач не реагує.

Просили суд розірвати договір оренди землі, припинити право оренди, скасувати державну реєстрацію права оренди та стягнути заборгованість по орендній платі.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено: розірвано достроково договір оренди земельної ділянки № 67-В, укладений 03 березня 2014 року між ОСОБА_3 , правонаступниками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» (місце розташування: 52314, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, селище Вишневе, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код: 30012544) щодо земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0034, площею 11,2100 га., що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, Аульська селищна рада.

Припинено право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» (місце розташування: 52314, Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, селище Вишневе, вул. Центральна, буд. 1, ідентифікаційний код: 30012544) на земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:0034, (площею 11,2100 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, Аульська селищна рада), яке зареєстроване у Криничанському РУЮ Дніпропетровської області, про що в Книзі записів договорів оренди землі вчинено запис 17 червня 2014 року № 23129369.

Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0034, (площею 11,2100 га., цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, Аульська селищна рада), яке зареєстроване у Криничанському РУЮ Дніпропетровської області, про що в Книзі записів договорів оренди землі вчинено запис 17 червня 2014 року № 23129369.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди земельної ділянки № 67-В від 03 березня 2014 року у розмірі 12 818,67 грн (дванадцять тисяч вісімсот вісімнадцять гривень шістдесят сім копійок).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірі 3 429,07 грн.

Додатковим рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року заяву представника позивачів ОСОБА_4 про відшкодування витрат на правову допомогу задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе», на користь ОСОБА_1 суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн, у решті заявлених вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Агрофірма «Вишневе» просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 18 грудня 2024 року та додаткове рішення суду від 06 січня 2025 року скасувати, та ухвалити нове про відмову задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись на те, що орендна плата за 2018 рік була виплачена своєчасно, що позивачами не оспорюється. На підтвердження виплати відповідач надав до матеріалів справи копію видаткового ордеру по орендній платі за 2018 рік, який підписувався первісним орендодавцем ОСОБА_3 . В подальшому орендну плату за 2019 рік отримала його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується видатковим касовим ордером по орендній платі за 2019 рік на суму 4296,16 грн., який був підписаний дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_1 . Одночасно ОСОБА_1 було повідомлено, що її чоловік ОСОБА_3 помер і вони будуть оформляти спадщину, внаслідок чого ОСОБА_1 попросила наперед сплатити орендну плату в якості здійснення допомоги на поховання, та зобов`язалась в подальшому надати документи про оформлення

спадщини. На це погодився керівник ТОВ «Агрофірма «Вишневе» та сплатив ОСОБА_1 в якості призначення орендної плати за 2019 рік суму 11803,74 грн., що підтверджується підписом ОСОБА_1 на видатковому касовому ордері.

Однак в подальшому документи про спадщину, і що спадкоємців саме двоє, а не тільки дружина померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 , були направлені на адресу ТОВ «Агрофірма «Вишневе» тільки у серпні 2023 року, відповідно до листа від 15.08.2023 року. До цього будь-яких документів про спадщину не надавалося, і з врахуванням наданої передплати по орендній платі, Відповідач розраховував на взаємне добросовісне відношення ОСОБА_1 . Таким чином, заборгованість по орендній платі за 2020 та 2021 роки відсутня, оскільки орендна плата була оплачена наперед, враховуючи що помер власник земельної ділянки і дружина повідомила про оформлення спадщини, а документи про це надіслали тільки у серпні 2023 року. Фактично на момент подання позову у 2023 року був тільки борг за 2022 рік у розмірі 12818,67 грн. 11803,74 грн. = 1014,93 грн., і він виник з вини саме позивачів, оскільки для виплати іншій особі, аніж передбачено умовами договору оренди земельної ділянки, позивачі повинні були надати документи про вступ у спадщину та коло спадкоємців, які стали власниками земельної ділянки, однак зробили це тільки у серпні 2023 року. Тому з позовними вимогами відповідач категорично не погоджується, і вважає їх безпідставними, з огляду на що просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Крім того, відповідно до квитанції про сплату орендної плати від 30.12.2023 року, представником відповідача було сплачено на користь ОСОБА_1 суму коштів у розмірі 5380,90 грн. (комісія 26,90 грн.) із призначенням платежу: оплата орендної плати за дог. оренди 67-В від 03.03.2014 року за 2022, 2023 рік, оплачено повністю, ОСОБА_1 , .

Однак, вказані оплати не були жодним чином враховані судом першої інстанції під час винесення рішення від 18.12.2024 року. Також суд першої інстанції не пояснив, чому він відхилив вказані аргументи відповідача та чому не врахував здійснені оплати в рахунок оплати орендної плати за договором оренди землі № 67-В від 03.03.2014р.

Крім того, за змістом позовної заяви позивачами стверджується, що начебто вони спільно листом-повідомленням від 25.07.2020 року повідомили Відповідача - ТОВ «Агрофірма «Вишневе» про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер орендодавець за договором - ОСОБА_3 , і замість нього орендодавцями стали ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів не те що вручення відповідачу листа від 25.07.2020 року, але й навіть доказів його відправлення поштою або іншим чином, до матеріалів позовної заяви не долучено. Відповідачем заперечується факт як направлення, так і отримання вказаного листа-повідомлення, датованого нібито 25.07.2020 року.

Також, відповідачем не отримувалися будь-які розрахунки суми витрат на правову допомогу, а також будь-які підтверджуючі це документи. Витрати на правову допомогу були заявлені несвоєчасно, а враховуючи ціну позовних вимог та вищевказані обставини справи, належних підстав для стягнення витрат на правову допомогу не мається, а сума є очевидно завищеною. Відповідач заперечує проти стягнення таких витрат у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідка про отримання документів в електронному суді представника скаржника (а.с.198 зв.). В судове засідання з`явилися представник ОСОБА_5 -адвокат Серебряков Е.С. та представник ТОВ «Агрофірма «Вишневе»-адвокат Шпак В.І.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оплата орендної плати є істотними обставинами, а її не отримання орендодавцем в повному обсязі згідно до умов договору, або несвоєчасне отримання, є істотним порушенням договірних умов. Відповідачем також і у цій справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження

проведення розрахунків наперед з орендодавцем з орендної плати.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

За змістом статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі».

Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

За змістом статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема у пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства та враховуючи врегулювання відносин, пов`язаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2014 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» був укладеній договір оренди земельної ділянки № 67-В.

Згідно пункту 1 даного Договору, орендодавець ОСОБА_3 надав, а

орендар ТОВ «Агрофірма «Вишневе» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке знаходиться за межами населеного пункту на території Української сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

Згідно пункту 2 Договору, в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 11,2100 га, в тому числі ріллі 11,2100 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ДП № 079915, виданого 18 вересня 2001 року відділом Держкомземом у Криничанському районі, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0034.

Пунктом 5 даного Договору передбачено, що на момент підписання договору сторонами нормативна грошова оцінка земельної ділянки склала 142429,67 грн.

Згідно пункту 8 Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років з урахуванням ротації культур за 7-пільною сівозмінною. Договір оренди землі набрав чинності після його державної реєстрації згідно ст. 18 Закону Україні «Про оренду землі» від 06.10.1998 року № 161-ХІV.

У пункті 9 Договору передбачені умови орендної плати. Відтак, у Договорі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та встановлена у розмірі 3% (відсотка) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить на момент підписання договору - 4272,89 грн. Кошти перераховуються через фінансові установи або сплачуються готівкою з каси підприємства.

Протоколом погодження порядку, розміру та умов сплати орендної плати додатком № 1 до Договору оренди земельної ділянки № 187 від 17.06.2014 року передбачено, що орендодавець приймає в рахунок орендної плати від орендаря гроші.

Згідно пункту 11 Договору орендна плата сплачується орендарем протягом терміну дії договору оренди, але не пізніше у термін з 30.07 по 30.12 кожного року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер орендодавець за договором - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 .

23 червня 2020 року державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусникової І.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на частку майна та на ім`я ОСОБА_2 на частку майна.

Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 та на ім`я ОСОБА_2 складається з: земельної ділянки площею 11,2100 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Криничанський район, Аульська селищна рада, що належала спадкодавцеві ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ДП № 079915, виданого 18.09.2001 року Українською сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області згідно рішення 23 сесії ХХІІІ скликання Української сільської ради № 1 від 25.04.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 20/175, кадастровий номер земельної ділянки - :01:001:0034.

Отже, спадкоємцями за договором стали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Пунктом 4.2 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідач не сплатив орендну плату за 2020, 2021, 2022 роки, що складає 12 818,67 грн.

Доказів, які б спростовували зазначені посилання відповідачем не надано.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що має місце систематична несплата орендної плати, що є безумовною підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що позивачі своєчасно не надали документів, які б підтверджували, що вони є спадкомцями померлого орендодавця - ОСОБА_3 .

Проте відповідачем не надано доказів того, що товариством при настанні строку виплати орендної плати такі кошти нараховувалися та зберігалися на депозиті у відповідача чи перераховувалися нотаріусу для послідуючої виплати спадкоємцям. Також відсутні докази того, що відповідач намагався виплатити орендну плату та звертався до позивачів з листами-повідомленнями про нарахування орендної плати, де було б запропоновано отримати орендну плату чи надати відповідні документи та рахунки в банку для перерахування коштів.

Посилання на те, що товариством ОСОБА_1 на її прохання було виплачено після смерті її чоловіка 11803,74 грн, як орендну плату наперед за 2020, 2021 та частково за 2022 роки є безпідставним. В позові ОСОБА_1 такі обставини не підтверджує. Видатковий касовий ордер, який мається в матеріалах справи судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги як належний та допустимий доказ. Оскільки він не містить ні номеру, ні дати видачі. Підстава зазначена як орендна плата за 2019 рік. Також відсутній підпис одержувача і касира, який видавав кошти.

Посилання на те, що не підтверджено, що ОСОБА_2 підписував позовну заяву,так як його місце перебування нібито не відомо, не може бути прийнятим до уваги, оскільки є припущенням та не впливає на наявність чи відсутність систематичної невиплати орендної плати. Договором оренди було передбачено виплату орендної плати в розмірі 4272,89 грн. на рік. Тому наявність одного чи декількох спадкоємців не могла впливати на зміну визначеного в договорі розміру виплат.

Позивачі в обґрунтування позову зазначали, що вони неодноразово зверталися до відповідача листами повідомленнями про те, що вони є спадкоємцями і про виплату орендної плати.

Відповідач зазначені обставини не визнає, зазначав,що позивачами не було вчасно надано документів, які б підтверджували, що вони є спадкоємцями, та заявляв клопотання про витребування у позивачів оригіналів зазначених повідомлень та проведення судової

почеркознавчої та технічної експертиз. Проте такі клопотання судом апеляційної інстанції були відхилені у зв`язку із тим, що наявність чи відсутність зазначених листів в даному випадку не мають правового значення для правильного вирішення спору. Оскільки судом встановлюється наявність чи відсутність систематичної невиплати орендної плати незалежно від наявності таких листів.

Що стосується витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Представником позивача було заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у судових дебатах, а заява надійшла до суду у встановлені строки .

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі №734/2313/17 (провадження №61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано договори про надання правничої допомоги, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та адвокатом Серебряковим Е.С., додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 02 вересня 2023 року, в якому зазначено перелік виконаної роботи, витрачений час та вартість таких послуг в 49000 грн.

За встановлених обставин, суд першої інстанції правильно врахував характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат та їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію значимості таких дій у справі, та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу до 25 000 грн. Підстав для скасування додаткового рішення та відмови у задоволенні заяви не має.

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 368, 367, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» залишити без задоволення.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року та додаткове рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Судді: