Справа № 526/331/24
Провадження № 2-др/526/5/2025
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Максименко Л.В.
секретаря судових засідань Павленко Т. І.
представника відповідача адвоката Перскевича П. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Перскевича П.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
з участю представника позивача Забари В.М.,
рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишені без задоволення.

20 травня 2025 року від представника відповідача адвоката Перскевича П.В. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 16000 грн. про які було заявлено до закінчення судового розгляду.

В судовому засіданні адвокат Перскевич П.В. пояснив суду, що після винесення рішення ОСОБА_1 здійснено оплату наданої ним правової допомоги на суму 16000 грн., яка полягала у проведенні консультації, ознайомлення з матеріалами справи та участі в судових засіданнях.

В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Забара В.М. просив суд зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу, зважаючи, що справа була малозначною, заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи та не є пропорційною щодо витраченого часу.

Частинами 3, 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення адвоката Перскевича П. В., дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що 23 січня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Перскевичем П.В. укладено договір № 02 про надання правової допомоги та додаток до договору № 2 про надання правової допомоги.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2025 за послуги згідно договору № 02 від 23.01.2025 вартість наданий послуг становити 16 тис. грн. за 8 год роботи адвоката у даній справі.

Відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 09.05.2025 Дубовик В.В. перерахував ОСОБА_2 16000 грн за послуги згідно договору 02 від 23.01.2025 та акту приймання-передачі надання послуг від 08.05.2025.

Відповідно до п.1 додатку до Договору сторони погодили, що розмір гонорару (винагороди) за надання правової допомоги, вказаної в Договорі і визначеної Дорученням, розраховується, виходячи з погодинної ставки роботи адвоката, у розмірі 25% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на день надання правової допомоги. (8000 грн х 25% : 100% =2000 грн).

Вказані витрати відповідач просив стягнути з позивача у судовому засіданні, яке відбулося 08.05.2025, тобто до закінчення розгляду справи.

20 травня 2025 року від представника відповідача адвоката Перскевича П.В. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про стягнення з відповідача судових витрат та надано докази, які підтверджують зазначені витрати.

Таким чином, представником відповідача своєчасно було подано заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Перскевичем П.В. надано: договір № 02 від 23 січня 2025 року про надання правової допомоги та додаток до договору № 2 про надання правової допомоги; акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2025 за послуги згідно договору 02 від 23.01.2025 вартість наданий послуг становити 16 тис. грн.; квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 09.05.2025 Дубовик В.В. перерахував Перскевичу П.П. 16000грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що судом при винесенні рішення від 19.05.2025 по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Перскевича П.В. про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо заявленої суми стягнення в розмірі 16 000 гривень суд вважає слушними зауваження представника позивача Забари В.М. про деяку невідповідність виконаних робіт договору про надання правничої допомоги та зменшення суми до мінімально розумної.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Водночас, згідно із частиною 4статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц, від 17 листопада 2022 року у справі № 687/35/21, від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що представник позивача заявляв клопотання про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вартість наданих послуг у розмірі 16000 грн. є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), а тому вважає за можливе зменшити її до 10 000 грн.

Керуючись ст. 270, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Перскевича П.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Доповнити рішення Гадяцького районного суду від 19 травня 2025 року у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягти з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня проголошення додаткового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - АТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження - м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 14360570.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 .

Головуюча: Л. В. Максименко