Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/987/25

Номер провадження 2/348/752/25

18 червня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області :

в складі: головуючого судді Солодовнікова Р.С.,

за участі секретаря судового засідання Бойчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участі представника відповідача Геращука С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 06.03.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) було підписано кредитний договір (оферту) №200256700, відповідно до умов якого для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Кредитним договором та надано кредит в сумі 56 960,00 грн. на строк 1462 днів з 06.03.2020 по 06.03.2024, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму.

Відповідач зі своєї сторони не виконав умов Кредитного договору.

25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року, що укладений між АТ «БАНК ФОРВАРД» та Відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року передано Позивачу від первинного кредитора АТ «БАНК ФОРВАРД» згідно Договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25.07.2024 р.

Станом на 25.07.2024 року заборгованість Відповідача перед Позивачем за кредитним договором №200256700 від 06.03.2020 року становить 67447,55 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 30556,12 грн.; заборгованість за відсотками - 3,07 грн.; заборгованість за комісією - 36888,36 грн.

Просили стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором, а також понесені судові витрати.

09.06.2025 року від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву в якому, відповідач позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» не визнає. Зазначає, що строк укладеного кредитного договору №200256700 з відповідачем закінчився 06.03.2024 року. Однак позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 24.07.2024 року. Разом з тим, Розрахунок заборгованості, який надається Позивачем не враховує строк дії договору, а Позичальник і надалі нараховує проценти за кристування коштами на підставі ст.1048 ЦК України. Також вважає, неправомірно нараховану комісію за обслуговування кредитної заборгованості за період з 06.03.2020 року по 01.06.2023 року по кредитному договору №200256700 в розмірі 78 497, 14 грн. Так як відповідачем сплачено 41608, 78 грн. Вважаю, що таке нарахування суперечить чинному законодавству та є порушенням прав, як споживача. Так, Відповідачем укладено Кредитний Договір про надання кредиту. Таким чином даний кредитний договір підпадає під регулювання відносин сторін Законом України «Про захист прав споживачів». Отже, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 06.02.2020 року № №200256700, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до положень ч. 5 ст. 11, ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

В силу положень п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Такої позиції дотримується і Верховний Суд України в постановах від 25 вересня 2013 року (справа № 6-80цс13), від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16).

У п. 1.3.2. Кредитного договору передбачено комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначної в п.1.1.Договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості під яким розуміється електронно інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, наданя інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо. Так, проаналізувавши договір, вважає, що даний Договір порушує відповідача права, як споживача, виходячи з положень ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки договір містить умову про сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту банком, але включення такої умови в текст договору суперечить вимогам Закону, так як банки не мають права встановлювати платежі за послуги, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо).

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

В силу положень п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що сума стягнення є такою, що не відповідає дійсній сумі заборгованості. Відтак сума позову не відповідає дійсності, окрім цього кошти, що були сплачені Відповідачем, як комісію за обслуговування кредиту (41608,78 грн.), підлягають перерахуванню в рахунок погашення тіла кредиту, а отже і зменшується і сума заборгованості. Так, Відповідачем переплачено за кредит з урахуванням заборгованості по тілу кредиту в розмірі 11 052 ,66 (41608,78 грн. - 30556,12 грн.), а відтак заборгованість по тілу кредиту відсутня.

Просив в задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Стислий виклад позиції сторін:

Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього поступила заява в якій позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, та відповіді на відзив. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ«Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 67447,55 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредиту - 30556,12 грн.; заборгованість за відсотками - 3,07 грн.; заборгованість за комісією - 36888,36 грн. Також просили стягнути судові витрати з сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн .

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених в відзиві. Просив в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.04.2025 залишено без руху позовну заяву та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2025 продовжено представнику позивача строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.05.2025 відмовлено в витребувані доказів по справі.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2025 постановлено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, 06.03.2020 року між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) було підписано кредитний договір (оферту) №200256700, відповідно до умов якого надано кредит в сумі 56 960,00 грн. на строк 1462 днів з 06.03.2020 до 06.03.2024, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. (зворот. бік а.с. 24-28).

За умовами кредитний договір №200256700 із назвою продукту «КОКО КЕШ» наданий за ставкою на строкову частину основного боргу 0,01% річних, ставкою на прострочену суму основного збору 0,00001% річних, із щомісячною комісією з 06.03.2020 по 06.05.2020 р. в сумі - 0 грн 00 коп., з 07.05.2020 р. 2272,71 грн, та платою за порушення платежів: першого - 350 грн, другого (підряд) - 350 грн, трьох (підряд) 400 грн, чотирьох (підряд) та кожного наступного 400 грн.

Кредитний договір № №200256700 складається з оферти № №200256700, Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард», затверджених Наказом № 213 від 19.05.2020 року, паспорту споживчого кредиту, тарифів та умов по картах, Умов надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард». Мета отримання кредиту - споживчі потреби. Спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом.

Відповідно до графіку платежів за продуктом «КОКО КЕШ», позивач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок кредитора суму 3400 грн, до якої входить погашення суми кредиту, проценти за користування кредитом 0,01% річних від суми кредиту, щомісячна комісія 2272,71 грн, плата за SMS - сервіс -35 грн.

Згідно розділу «Кредитний договір» Оферти № 200256700 передбачено сплату позичальником щомісячної комісії (блок 1 Оферти № 200256700), згідно п. 4 паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості (щомісячна комісія) в розмірі 3,99 %, нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, та 35 грн плата за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги SMS сервіс.

Наданий позивачем кредитний договір не містить інформації за надання яких послух банком стягується комісія.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту №200256700 від 06.03.2020 року станом на 24.07.2024 року встановлено, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 67447,55 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредиту - 30556,12 грн.; заборгованість за відсотками - 3,07 грн.; заборгованість за комісією - 36888,36 грн. (а.с. звор.бік а.с.28-29)

З виписки по особовим рахункам угоди №200256700 від 06.03.2020 року за період з 11.06.2012 по 10.06.2023 року встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 нараховано різного роду щомісячну плату за смс сервіс, плату за РО, проценти, разом з тим відповідач здійснював часткове погашення кредиту і комісії (зворот бік а.с. 29-43).

25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а.с. 45-47).

Відповідно до умов Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року, що укладений між АТ «БАНК ФОРВАРД» та Відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року передано Позивачу від первинного кредитора АТ «БАНК ФОРВАРД» згідно Договору відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 від 25.07.2024 р.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №GL1N426202/1 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 200256700 від 06.03 .2020 р у сумі 67447,55 гривень, з яких: 30556,12 гривень заборгованість за тілом кредиту, 3,07 гривень заборгованість за відсотками, 36888,36 грн залишок за комісією (а.с. 48).

Позивачем надіслано письмову досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 13447 від 18.04.2025 р. (а.с. 49).

Під час судового розгляду сторонами не заперечувались факт укладання кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та правомірність уступки права вимоги новому кредитору за кредитним договором, укладеним із відповідачем, отже обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню (ст..81 ЦПК).

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних з цим обмежень для банку.

На виконання вимог, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 29-31).

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За змістом цих приписів комісія за обслуговування може включати плату за розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, якщо споживач вимагає таку інформацію частіше одного разу на місяць.

Велика Палата Верховного суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже суд приходить до висновку, що враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дату укладення кредитного договору № 200256700 від 06.03.2020, нарахована щомісячна комісія вважається несправедливою і порушує вимоги закону, оскільки такі послуги банку за законом повинні надаватися безоплатно, а відтак, вказаний пункт кредитного договору є нікчемним.

Щодо заборгованості за тілом кредиту та відсотками суд зазначає таке.

Судом встановлено, що за договором кредиту №200256700 від 06.03.2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість: за тілом кредиту - 30556,12 грн.; за відсотками - 3,07 грн.

З огляду на те, що умови кредитного договору про сплату комісії є нікчемними, на переконання суду суму сплаченої відповідачем комісії слід віднести на погашення існуючої заборгованості за цим договором.

З розрахунку заборгованості та Виписки по особовим рахункам угоди № 200256700 від 06.03.2020 випливає, що сплачена відповідачем сума комісії перевищує заборгованість за тілом кредиту в сумі 30556,12 грн і відсотками в сумі 3,07 грн, а тому заборгованість за кредитним договором слід вважати погашеною.

Щодо вимог про стягнення судових витрат.

Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються:1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, покладаються на позивача.

Висновки суду.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про визнання нікчемними умов кредитного договору № 200256700 від 06.03.2020 щодо нарахування комісії та необхідність віднесення сплаченої суми комісії на погашення заборгованості за кредитним договором, яка повністю покриває існуючу заборгованість за тілом кредиту і процентами, а тому вимоги за позовом ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 612, 625, 1050, 1054, 1056-1 ЦК, ст.ст. 133, 141, 263-265, 268 ЦПК, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Сторонам копія судового рішення направляється в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 18 червня 2025 року.

Позивач: ТОВ «Фінансова компанія» КРЕДИТКАПІТАЛ», місце реєстрації м.Львів вул.Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Р.С. Солодовніков