Справа № 369/8675/24
Провадження № 2/369/2363/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.

секретаря судового засідання Осіпова В.І.

за участі

представника позивача Гураль О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом «Петропавлівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом «Петропавлівський» (далі ТОВ «Управдом «Петропавлівський» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, ти що на підставі Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених за ініціативою групи співвласників багатоквартирного будинку, за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 (надалі - Будинок) від «29» грудня 2020 року, з «01» січня 2021 року ТОВ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» () визначено управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (питання порядку денного: «5. Про визначення управителя та затвердження умов договору з управителем») та затверджено умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який є Додатком до Протоколу загальних зборів співвласників багатоквартирного Будинку від «2)» грудня 2020 року з його складовими, як-то Додаток 3 «Договір N? про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 та зобов`язана сплачувати за послуги з управління багатоквартирним будинком. Проте, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за цим договором, не оплачуючи спожиті послуги. Враховуючи зазначене у з ОСОБА_2 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12 930,39 грн., яку вона має погасити з урахуванням індексу інфляції в розмірі 863,20 грн. та трьох відсотків річних в розмірі 297 грн.

У добровільному порядку відповідачка заборгованість не сплачує.

Просили суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ»:

заборгованість за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 12 930,39 грн.;

3% річних у розмірі 297,00 грн.;

індекс інфляції у розмірі 863,20 грн.;

судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. за подання позовної заяви.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

09 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводами позивача, ОСОБА_1 вказала, що жодних послуг від позивача не отримувала. При зверненні до позивача щодо роз`яснень та надання доказів по нарахуванням, жодної відповіді не отримала, натомість їй відключили воду та електрозабезпечення. Послугами вона не користувалась, свідченням чого є незмінність у показах лічильників. На підписання акту її відсутності у приміщенні, позивач не з`являється без будь-яких причин. Вважає, що будь-які збори мешканцями будинку не проводились, її не повідомляли. Будь-який договір з позивачем вона не укладала, на якій підставі їй відкрито особовий рахунок їй не відомо, оскільки жодних документів вона не надавала.

Також вважає, що позивач не надав належних розрахунків її заборгованості, а потім на незрозумілу та необґрунтовану суму нараховує індекс інфляції та три відсотки річних. Просила відмовити у задоволенні позову.

16 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив. Додатково позивач вказав, що відповідачка не спростувала того, що вона є власником майна. І тому вона має нести витрати по утриманню будинку в розмірі 349,40 грн. щомісячно. Докази невиконання ними своїх обовязків вона не надала. Рахунок ними відкривався на квартиру, а не ОСОБА_1 , тому жодних персональних даних вони не використовували. Індекс інфляції та три відсотки річних відповідачка має сплатити на підставі ст.625 ЦК України. Просили позов задоволити.

22 жовтня 2024 року до суду надійшли заперечення відповідача. ОСОБА_1 додатково вказала, що збори співвласників не проводились, жодних рішень не приймалось, жодної згоди вона не надавала. Вказаний ним тариф 10,75 грн. за 1 кв.м. не є сталою та має коригуватись від наданих послуг. А відключивши її від водо- та електропостачання, позивач позбавив її можливості користуватись майном, проживати в квартирі та як наслідок отримувати надані позивачем послуги. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до наступних висновків.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що «04» січня 2021 року між обраною уповноваженою співвласниками багатоквартирного будинку фізичною особою ОСОБА_3 від імені співвласників Будинку, з однієї сторони, та юридичною особою: ТОВ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» (), в особі директора Колесніка О.А. (управителем), з другої сторони, був укладений та підписаний колективний Договір N? 51-Б/к.1 про надання послуги з управління багатоквартирним Будинком (надалі - Договір) у редакції, затвердженої Протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного Будинку від «29» грудня 2020 року з його складовими

Слід зазначити, що зазначений вище Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є колективним і укладання окремого (індивідуального) договору в кожним зі споживачів (власником, співвласником) не потребує. Відповідач, заперечуючи проти законності створення та передачі права на управління будинком позивачу, не надала жодного доказу на підтвердження таких доводів, не заявила клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. По суті відповідач обмежилась висвітленням власного сприйняття певних подій.

Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

За приписами ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 67, 68 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити оплату житлово-комунальні послуги.

Згідно зі ст. 32 Закону № 2189-VIII плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України установлено, що зобов`язання повинно виконувати належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає, зокрема забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

Положення ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов?язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до пункту 11 Розділу Договору «Ціна та порядок оплати послуги з управління» плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься кожним співвласником до 20 (двадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з положеннями п. 1 ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають, витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, у тому числі, інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов?язковим для виконання всіма співвласниками.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», відповідно до норм яких позивач взяв на себе зобов?язання обслуговувати житловий будинок та прибудинкову територію, надавати інші послуги, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги у строки та на умовах, передбачених договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані, у тому числі, виконувати рішення зборів співвласників (п. 5); своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки багатоквартирному

Частинами 1,2 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у передбачено, що управління багатоквартирним управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком, в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Нормами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням загальних зборів співвласників не передбачено інше.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до Розділу «Предмет договору» Договору, а саме пункту 1: «У правитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.». У Договорі визначено його предмет, права та обов`язки сторін, ціна та порядок оплати послуги з управління, порядок доступу Управителя до приміщень будинку, порядок взаємного інформування відповідальність сторін, порядок та умови внесення змін до договору, форс-мажорні обставини, строк дії, порядок і умови продовження дії та розірвання договору, прикінцеві положення, інші умови та додатки: список співвласників, загальні відомості про будинок, вимоги до якості послуг, кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Послуги надаються відповідно до Кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території згідно з переліком, викладеному у Додатку N?4 до Договору (додається). Співвласники зобов`язуються своєчасно здійснювати оплату за надані управителем послуги, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єкта.

Згідно з положеннями пункту 30 Розділу «Строк дії, порядок і умови продовження дії та розірвання договору» Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та укладається строком на 1 (один) календарний рік. Пунктом 31 цього Розділу Договору передбачено: «Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово інший стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік, і такий порядок продовження строку дії договору здійснюється щороку та не потребує укладання Сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору.». З моменту укладання Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком співвласники багатоквартирного Будинку не надавали Управителю: ТОВ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» (Позивачу) відмову від договору.

Таким чином, на підставі договірних зобов`язань з «04» січня 2021 року по сьогоднішній день Позивач є управителем та належним чином надає послуги з управління об`єктом: багатоквартирним житловим Будинком та нежитлових приміщень у Будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Докази протилежного матеріали справи не містять.

У пункті 6 підрозділу «Кожен із співвласників зобов`язаний» Розділу «Права та обов`язки сторін» Договору передбачено, що кожен із співвласників зобов`язаний, в тому числі, і оплачувати Управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.

ОСОБА_1 з «14» грудня 2020 року є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 378396757; дата, час формування: 14.05.2024 11:58:43.

Об`єкт нерухомості має особовий рахунок НОМЕР_1 .

Відповідно до п.10 Кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території: «Ціна та порядок оплати послуги з управління» ціна послуги з управління становить 10,75 грн, на місяць за 1 (один) кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

Загальна площа квартири N? АДРЕСА_2 складає 32,5 кв.м, тому щомісячна вартість послуг з управління становить 349,47 грн. 32,5 кв.м х 10,753 грн, = 349,47 грн.. Тому твердження відповідача щодо необґрунтованості встановленого тарифу не знайшли підтвердження при розгляді справи.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Відповідно до положень ст. ст. 319, 322 ЦК України Відповідач зобов?язаний нести витрати по утриманню будинку та прибудинкової території в силу того, що він є власником нежитлового приміщення.

Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов?язку власника нести усі витрати, пов?язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов?язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов?язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов?язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Відповідно до ч. 2 ст, 509 ЦК України, зобов?язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, пункт 2 частина 1 якої визначає підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема договори та інші правочини.

Частиною 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов?язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як встановлено ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов довору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а також встановлений у зобов?язанні строк (термін) його виконання.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» надає споживачу послуги з утримання будинку безперебійно та належної якості. Претензій з боку споживача щодо неякісного надання послуг не надходило. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та розпорядженням КМДА.

Отже, з моменту набуття права власності на квартиру відповідач отримує від позивача комунальні послуги, зокрема послуги з централізованого опалення, водопостачання, та утримання будинку від наданих послуг не відмовляється, та фактично споживає їх.

Як вказувалось вище, товариство з «04» січня 2021 року на договірних засадах належним надає послуги з управління багатоквартирним будинком та щомісячно нараховує плату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком, в тому числі на квартиру, що належить ОСОБА_1 . Відповідач, в свою чергу, споживає такі послуги та, як власник нерухомого майна (квартири), не виконує свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з управління багатоквартирним по теперішній час.

Внаслідок чого у Відповідача станом на сьогоднішній день виникла заборгованість за надані Позивачем та спожиті Відповідачем послуги з управління багатоквартирним будинком. Загальна сума заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з квітня 2021 року по квітень 2024 року становить: 12 930,39 гри., що також підтверджено довідкою про заборгованість Деталізована Довідка, та яка підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку.

Положеннями чч. 1 та 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, тому інфляційні втрати та три відсотка річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має правові підстави для пред`явлення до відповідача вимог про сплату заборгованості з врахування інфляційних втрат, 3 % річних.

Перевіривши подані суду розрахунки, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 12930,39 грн., 3% річних у розмірі 297,00 грн., індекс інфляції у розмірі 863,20 грн., а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Оскільки відповідач має інвалідність ІІ групи, тому вона звільняється від сплати судового збору.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом «Петропавлівський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» заборгованість за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 12930,39 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять гривень 39 копійок); 3% річних у розмірі 297,00 грн. (двісті дев?яносто сім гривень 00 копійок); індекс інфляції у розмірі 863,20 грн. (вісімсот шістдесят три гривні 20 копійок).

Інформація про позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УПРАВДОМ «ПЕТРОПАВЛІВСЬКИЙ» (; Борщагівка, вул. Львівська, 3 оф. 6; п/р N? НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299).

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексу судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 20 червня 2025 року.

Суддя