Справа № 591/2245/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

05.03.2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000362 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України. 13.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. 13.09.2022 ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області застосовано до ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 11.11.2022 включно, без визначення розміру застави. 22.02.2023 прокурором Охтирської окружної прокуратури було затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 та направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 03.08.2023 було змінено запобіжний захід та застосовано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. 11.09.2023 року вироком Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.02.2024 залишено без змін вищевказаний вирок. Постановою Верховного суду від 16.10.2024 вирок Охтирського міськрайонного суду від 11.09.2023 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22.02.2024 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін. Позивач протягом 10 місяців 21 дня утримувався в умовах СІЗО, піддавався кримінальному переслідуванню. Відповідно до угоди про надання правничої допомоги від 11.08.2022 року укладеної між ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М., останній прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000362 від 04.08.2022 року за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України на усіх стадіях. 11.08.2022 року між сторонами було укладено додаток до угоди від 11.08.2022 щодо сплати суми гонорару за послуги адвоката Собини П.М. стосовно розгляду кримінального провадження № 0000362 на усіх стадіях як досудового розслідування так і судового розгляду становить 2000 доларів США, а в разі виправдання клієнта від пред`явленого обвинувачення гонорар успіху становить 8000 доларів США, що буде обраховано еквівалентом до гривні на стан проведення розрахунку. Розрахунок проводиться після набрання законної сили вироком суду. Відповідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» Охтирського відділення №1 Сумської філії від 04.03.2025 року платник ОСОБА_1 перерахував на рахунок адвоката Собини П.М. 150 000 грн та відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» Охтирського відділення № 1 Сумської філії від 03.03.2025 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок адвоката Собини П.М. грошові кошти в сумі 250 000 грн. Загальна сума грошових коштів становить 400 000 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 400 000 грн судових витрат сплачених у зв`язку з наданням правової допомоги у кримінальній справі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 21.03.2025 року справу передано за підсудністю до Охтирського міськрайонного суду.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 11.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

29.04.2025 року від Сумської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що наведена у позові сума витрат для надання правової допомоги в розмірі 400 000 грн є неспівмірною із стягнутою за рішенням Охтирського міськрайонного суду від 12.03.2025 року сумою моральної шкоди в розмірі 250 000 грн, складністю кримінального провадження та вчинених адвокатом дій, спрямованих на надання відповідної правової допомоги. Долучена представником позивача Собиною П.М. до матеріалів справи угода про надання правничих послуг адвоката від 11.08.2022 та додаток до неї від 04.08.2023 не містить обґрунтувань складності справи, у якій ОСОБА_1 надавалася правова допомога, а також підтверджуючої інформації (доказів) кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, орієнтовний перелік правничих послуг і їх вартість. Відсутній належним чином складений акт про виконану по цій угоді роботу. Зазначили, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони. На підставі вищевикладеного Сумська обласна прокуратура заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

30.04.2025 року від Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що станом на момент відкриття провадження у справі ні Державна казначейська служба України, ні її представники не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права та інтереси, а також призвести до звернення до суду за їх захистом у судовому порядку. Долучена представником позивача Собиною П.М. до матеріалів справи угода про надання правничих послуг адвоката від 11.08.2022 та додаток до неї від 04.08.2023 не містить обґрунтувань складності справи, у якій ОСОБА_1 надавалася правова допомога, а також підтверджуючої інформації (доказів) кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, орієнтовний перелік правничих послуг і їх вартість. Відсутній належним чином складений акт про виконану по цій угоді роботу, оскільки акт приймання передачі виконаних робіт від 16.10.2024 не містить детального опису юридичних послуг, наданих адвокатом, зокрема конкретизації, які саме юридичні послуги були надані. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих послуг, реальності, необхідності та розумності витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. Не обґрунтовано та не доведено дотримання вимог щодо фактичного витраченого адвокатом часу при визначенні розміру гонорару, зазначеному в угоді про надання правничих послуг адвоката, його розумності та співмірності зі складністю справи. На підставі вищевикладеного просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 19.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представники Сумської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України заперечили проти задоволення позовних вимог.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Установлено, що 04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000362 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України (а.с.12).

13.09.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (а.с.12, зворотній бік).

22.02.2023 прокурором Охтирської окружної прокуратури було затверджено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 та направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області (а.с.6-7).

11.09.2023 року вироком Охтирського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення (а.с. 26-35).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.02.2024 залишено без змін вищевказаний вирок (а.с.36-55).

Постановою Верховного суду від 16.10.2024 вирок Охтирського міськрайонного суду від 11.09.2023 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 22.02.2024 року щодо ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.20-25).

11.08.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М. укладено угоду про надання правничої допомоги, згідно якої останній прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000362 від 04.08.2022 року за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України на усіх стадіях (а.с.18).

11.08.2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Собиною П.М. було укладено додаток до угоди від 11.08.2022 щодо сплати суми гонорару за послуги адвоката Собини П.М. стосовно розгляду кримінального провадження № 0000362, згідно якого на усіх стадіях як досудового розслідування так і судового розгляду розмір гонорару становить 2000 доларів США, а в разі виправдання клієнта від пред`явленого обвинувачення гонорар успіху становить 8000 доларів США, що буде обраховано еквівалентом до гривні на стан проведення розрахунку. Розрахунок проводиться після набрання законної сили вироком суду (а.с.18, зворотній бік).

Відповідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» Охтирського відділення №1 Сумської філії від 04.03.2025 року платник ОСОБА_1 перерахував на рахунок адвоката Собини П.М. 150 000 грн та відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» Охтирського відділення № 1 Сумської філії від 03.03.2025 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок адвоката Собини П.М. грошові кошти в сумі 250 000 грн. Загальна сума грошових коштів становить 400 000 грн. (а.с.19, зворотній бік).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Ч. 3 ст. 60 ЦПК України передбачає, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Стала судова практика свідчить про те, що закриття кримінального провадження щодо фізичної особи з реабілітуючих підстав є підтвердженням незаконності дій органів досудового розслідування, які в судовому порядку додатково не потрібно такими визнавати, та надає право фізичній особі на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у Рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідні правові висновки викладені у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі №303/3973/17 (провадження №61-12505св19), від 07 липня 2021 року у справі №335/10173/19 (провадження №61-5223св21), від 09 червня 2022 року у справі №759/2952/20 (провадження №61-16694св21).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачами не заявлялося жодних клопотаня про зменшення витрат на правову допомогу.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

На підтвердження вказаних витрат позивач надав угоду про надання правничих послуг адвоката від 11.08.2022 року (а.с.18), додаток до угоди про надання правничих послуг адвоката від 11.08.2022 року (а.с.18, зворотній бік), акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.19), квитанції про оплату ОСОБА_1 на користь адвоката Собини П.М. грошових коштів в сумі 400 000 грн (а.с.19, зворотній бік).

У постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі №346/5428/17 (провадження №61-8102св21), від 14 вересня 2022 року у справі №415/1009/21 (провадження №61-18055св21), від 07 грудня 2022 року у справі №461/9982/19 (провадження №61-4162св22) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу, враховуючи тривалість кримінального провадження, значення справи для позивача та результат справи, а саме постановлення виправдувального вироку, є співмірним та обґрунтованим, а тому витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Крім того, суд зазначає про свободу договору між сторонами.

Враховуючи складність справи, фактично витрачений час на представництво інтересів позивача у суді, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, підтвердження оплати гонорару захиснику, виходячи з принципу свободи договору, суд приходить до висновку, що розмір понесених витрат на правову допомогу є співмірним та обґрунтованим, доведений належними доказами, а тому підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

При цьому ствердження сторони відповідача викладені в позові не заслуговують на увагу суду, є непереконливими, спростовуються наданими стороною позивача доказами.

Висновок суду.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з вищевикладених підстав.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 400 000 грн в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги під час кримінального провадження.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 19.06.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна. 6, .

Відповідач: Сумська обласна прокуратура, місцезнаходження: м. Суми. вул. Г.Кондратьєва. 33, .

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко