Провадження № 2/470/160/25
Справа № 470/303/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Орлової С.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2025 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому зазначила, що перебуває з ним у шлюбі з 13 червня 2023 року, який зареєстровано у Березнегуватському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса), актовий запис № 21. Вони мають спільну доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на повному її утриманні. Подружнє життя в них не склалося, шлюбні стосунки припинені, подано заяву на розлучення. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, через що вона вимушена звернутись до суду. На підставі зазначеного просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною трьох років.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Антонович О.С. ( за договором про надання правничої допомоги № 30/04/1) до суду направила відзив на позовну заяву, у якому зазначила про часткове визнання відповідачем позовних вимог. Посилаючись на те, що відповідач утримує двох дітей від попереднього шлюбу, має захворювання які потребують лікування, та як військовослужбовець несе значні витрати на військове спорядження, просила суд стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі від заробітку (доходу) відповідача, вважала їх завищеними та необґрунтованими, а тому достатнім для задоволення потреб позивачки вважала стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 ( а.с.21-27).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 13 червня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 13 червня 2023 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ( а.с.12).

У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 11 березня 2024 року Березнегуватським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) ( а.с.11).

Сторонами визнається, що наразі шлюбних стосунків вони не підтримують, проживають окремо, їх малолітня спільна донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 (а.с.4,10). У позовній заяві позивачка зазначила, що не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною.

Відповідач є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою від 06 березня 2025 року № 1844 (а.с.48). У відзиву на позовну заяву відповідач зазначив, що є батьком ще двох дітей від попереднього шлюбу, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , на утримання яких з нього, на підставі судового наказу виданого Заводським районним судом м.Миколаєва стягуються аліменти, у розмірі 1/3 частини заробітку доходу, починаючи з 14 серпня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття. На підтвердження вказаної обставини надав копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 72679557 від 04.09.2023 року за судовим наказом виданим 01 вересня 2023 року Заводським районним судом м.Миколаєва про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей, у якому він є боржником ( а.с.50).

З копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного головним державним виконавцем Інгульського відділу ДВС у м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) убачається, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) починаючи з 14 серпня 2023 року ( а.с.51).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини встановлена статтею 141 СК України, відповідно до частин першої та другої якої мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У цій статті закріплюється одна з характерних ознак батьківських прав та обов`язків - їх належність однаковою мірою обом батькам. Концепція рівності ґрунтується на одному з основних принципів сімейного права України - принципі рівності чоловіка та жінки.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; від 6 до 18 років - 3196 гривень.

У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/561/16-ц сформульовано висновок, який надалі неодноразово повторювався Судом (наприклад, постанова від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18), про те, що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що спільна малолітня донька сторін ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, за такого наявні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, оскільки в силу положень частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дитини присуджуються тому з батьків, з ким проживає дитина. Беручи до уваги що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу у розмірі 1/3 частини його доходу, є працездатним, отримує сталий дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця, з метою забезпечення балансу між інтересами дітей які перебувають на утримання відповідача та дотримання рівності їх прав на достатній рівень матеріального забезпечення суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 частини його заробітку доходу, починаючи з 21 квітня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Щодо позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, суд доходить наступного.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України).

Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Матеріалами справи встановлено, що доньці сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - один рік ( а.с.11), тому є підстави для стягнення з відповідача аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку.

У відзиву на позовну заяву відповідач зазначаючи про необґрунтованість вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання у розмірі частини його заробітку (доходу) обмежився лише доводами про тимчасовий характер його грошового забезпечення тільки на час перебування на військовій службі, та відсутність у нього рухомого і нерухомого майна, однак належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного розміру доходів, наявності або відсутності у нього прав на рухоме та нерухоме майно, з яких можна було б встановити та перевірити так доводи суду не надав. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки суд враховує, що відповідач, є працездатним, має задовільний стан здоров`я, адже надані ним висновки лікарів свідчать лише про отримані консультації і лікарські рекомендації, він має можливість нести зобов`язання та надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років, оскільки є військовослужбовцем і отримує сталий дохід у вигляді грошового забезпечення, за такого суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.10, 13, 258, 263-265,268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Миколаїв Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця міста Миколаїв Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2025 року і до досягнення дитиною трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - адреса реєстрації місця проживання: індекс: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 - адреса реєстрації місця проживання, індекс: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Антонович Ольга Сергіївна - адреса здійснення адвокатської діяльності: індекс: 10003, вул.Ольжича буд. № 9 офіс № 33 м.Житомир Житомирська область.

Суддя С. Ф. Орлова

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2025 року.