справа № 208/2793/25
провадження № 2/208/2465/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 208/2793/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2025 року представник ТОВ «Фінпром Маркет» - Гедзь О.В., звернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики №75623561, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8 480,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника.

Того ж дня, Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75623561 від 15.07.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8 480,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Враховуючи прийняті відповідачем умови Договору позики №75623561 від 15.07.2021 р., та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають 0 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 28 730,00 грн., зокрема: - 8 480,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 250,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором позики №75623561 на підставі договору факторингу.

21.12.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75623561 від 15.07.2021 р.

31.03.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75623561 від 15.07.2021 р.

Відповідно до Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28 730,24 грн., з яких: 8 480,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 250,24 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Протоколом автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 03.03.2025 року, цивільну справу №208/2793/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

01.04.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що в матеріалах справи відсутній оригінал договору, підписаний відповідачем та третьою особою, чи його копія, засвідчена належним чином. Крім того у позові не надані докази виконання умов Договору, а саме: не підтвердженофакт надання грошових коштів відповідачу. Підтвердження факту отриманнявідповідачем коштів за інформацією отриманою від банківської установи непідтверджує укладення Договору в електронній формі у редакції, яка наданапозивачем.

У позові позивач стверджує, що Договір було укладено в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора. Проте, Позивачем не надано належних та допустимих електронних доказів на підтвердження факту надсилання Позивачем Відповідачу одноразового ідентифікатора. Матеріали справи не містять належних та допустимих електронних доказів, того, що Відповідачем підписано Договір в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису чи одноразового ідентифікатора у редакції, яка надана позивачем.

Відповідач зазначає, що відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації , на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам ), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності , суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні ї ї проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях , забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку і з збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов?язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об?єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об?єкта нерухомості, об?єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 з 22.08.2017р., учасником бойових дій.

Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний , а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов?язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

02.04.2025 року до суду від представника позивача ТОВ «Фінпром Маркет» - Гедзь О.В. надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що посилання Відповідача, щодо не укладання договору позики №75623561 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (wpR2GW4KHb), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку Позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Між тим, використання одноразового ідентифікатора є не можливим без проходження Відповідачем попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення позичальником входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Доказів того, що персональні дані Відповідача були використані товариствами для укладення договорів від її імені, Відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій Відповідач не звернувся, як і не оскаржив правомірність укладеного договору.

Щодо пільг військовослужбовцям та членам їх сімей. Товариство не укладало кредитного договору із ОСОБА_1 , а отримало право вимоги за Кредитним договором №75623561 від 15.07.2021р., на підставі Договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. тому верифікацію та ідентифікацію заявника здійснювало ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (Первинний кредитор). До того ж Відповідачем при укладанні договору позики №75623561 від 15.07.2021р., не було зазначено відомостей, щодо проходження військової служби. Отже зважаючи на вищевикладене Позивач довідався про факт проходження військової служби Відповідачем з Відзиву на позовну заяву. Пільги поширюються лише на мобілізованих військовослужбовців, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України у період здійснення зазначених заходів проценти/пеня/штрафні санкції не нараховуються в період дії воєнного стану. Таким чином, за договором позики №75623561 від 15.07.2021 р. нарахування процентів зупинено 12.11.2021 року, а пеня/штрафні санкції взагалі не нараховувались, а отже Скаржник не підпадає під даний вид пільг, оскільки на час дії договору позики Відповідач не був мобілізований для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони України.

Щодо нарахування процентів за договором позики. Доводи Відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими Відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить Відповідача.

Відповідач доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (виписку із карткового рахунку Відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти Відповідачу, доказів не укладання зазначеного договору, контр розрахунок, тощо.), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Позивач вважає, що Відповідач, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору, оскільки належних доказів таких тверджень ОСОБА_1 не надано при тому, що Відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно телекомунікаційної системи. Отже, сторона Відповідача, а саме Відповідач, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

15.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75623561, у якому визначено наступні умови: сума позики 8480,00 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (базова) 1,99% в день фіксована, знижена процентна ставка 0,80% день, процентна ставка подастрокове користування позикою 2,70% за день. Договрі позиви відповідм підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором wpR2GW4KHb.

Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позивачльником: одноразовий ідентифікатор - wpR2GW4KHb, дата відправки ідентифікатора 15.07.2021 19:57:28, електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор .

Відповідно до довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 11.02.2025 року, підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 15.07.2021 року, номер платежу 4b2b20c9-ccb3-4b17-b877-5da867afe37a, сума 8480,00 грн., отримувач ОСОБА_1 ЕПЗ номер НОМЕР_1 .

Відповідно до платіжної інструкції/операція 4b2b20c9-ccb3-4b17-b877-5da867afe37a від 15.07.2021 року, відправник - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», отримувач НОМЕР_1 , сума транзакції 8480,00 грн.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості ОСОБА_1 за період з 15.07.2021 року по 24.02.2025 року, загальна сума заборгованості складає 28730,00 грн., з яких: 8 480,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 250,24 грн. - сума заборгованості за відсотками.

21.12.2021 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2112 від 21.12.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75623561 від 15.07.2021 р.

31.03.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75623561 від 15.07.2021 р.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається із матеріалів справи, 15 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75623561 (на умовах повернення позики в кінці строку позики).

Як вбачається з договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором wpR2GW4KHb, що підтверджується розділом 18 Договору «Реквізити сторін».

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів на картку НОМЕР_1 на суму 8480,00 грн.

Тобто дані договори є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

До договору факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року додано реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 75623561 від 15 липня 2021 року у сумі 28730,24 грн (8480,00 грн. заборгованість за тілом та 20250,24 грн. за процентами).

До договору факторингу № 310323-ФМ від 31 березня 2023 року додано реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступає ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до ОСОБА_1 за договором позики № 75623561 від 15 липня 2021 року у сумі 28730,24 грн (8480,00 грн. заборгованість за тілом та 20250,24 грн. за процентами).

Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, є належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини, позивач ТОВ «Фінпром Маркет» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 75623561 від 15 липня 2021 року.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 75623561 від 15 липня 2021 року, а саме заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) в сумі 8 480,00 грн. підлягає задоволенню.

Проте, суд не погоджується із визначеним розміром заборгованості стосовно стягнення з відповідача 20250,24 грн. суми заборгованості за відсотками.

Згідно умов договору позики № 75623561 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), строк договору - 30 днів, дата надання позики - 15 липня 2021 року по 14 серпня 2021 року - дата повернення позики (останній день).

Отже, строк кредитування сплив 14 серпня 2021 року.

Відповідно до пункту 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.

Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.

Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту.

Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 .

До того ж, позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом.

Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 14 серпня 2021 року.

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У Постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до з статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 15 серпня 2021 року по 12 листопада 2021 року, тобто за 90 днів, відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 15 липня 2021 року по 14 серпня 2021 року, розмір яких складає - 5062,50 грн (8480 грн. х 1,99%/100%=168,75 грн х 30 днів).

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про часткове задоволення позоних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

У справі заявлено до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.

01.11.2024 року позивачем укладено договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 з адвокатом Ткаченко Ю.О.

Відповідно до п. 4.1 даного Договору, зазначено розмір винагороди адвоката за певні види послуг.

Відповідно до витягу з Акту №7-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Д оговором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року:

-Вивчення наявних у клієнта документів вартість послуги 500 грн.,

-Підготовка/складання позовної заяви - вартість послуги 3000 грн.

Загальна вартість 3500 грн.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку з тим, що вимоги позивача задоволені частково, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн та судовий збір, який є пропорційний задоволеним позовним вимогам у розмірі 1141,85 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код за ЄДРПОУ 43311346, адреса: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок № 9 А, офіс 204, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851, заборгованість за Договором позики №75623561 у розмірі 13 542 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 50 коп., а саме:8 480,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 062,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код за ЄДРПОУ 43311346, адреса: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок № 9 А, офіс 204, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851, сплаченй судовий збір у розмірі 1141 (одна тисяча что сорок одна) гривня 85 копійок та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Відомості про сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код за , адреса: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Стельмаха Михайла, будинок № 9 А, офіс 204.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В.Г.Гречана