Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/651/25

23 червня 2025 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 .

Вказує, що вони з ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04 січня 2000 року, а 27 квітня 2024 року, через незначну суперечку, шлюб розірвали в органах ДРАЦС. Спільно проживати вони не припинили і продовжували вести спільне господарство та спільний побут. Фактично впродовж 25 років і аж до смерті чоловіка вона була єдиним членом його сім`ї, оскільки дітей у них не було, батьки померли раніше, братів чи сестер у нього не було. Вона допомагала йому під час хвороби, доглядала за ним, вела господарство, здійснювала поховання. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно - житловий будинок та земельні ділянки. З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про праву на спадщину нотаріусом їй відмовлено та зазначено, що вона не підтвердила факту родинних відносин з померлим. В інший спосіб, окрім звернення до суду, не може підтвердити своє право на спадкування, тому просить суд ухвалити відповідне рішення.

У судове засідання заявниця не з`явилася, у поданій заяві вимоги підтримала і просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради, щодо задоволення заяви не заперечила.

Заслухавши свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до довідки №44/12.11-15, виданої Солотвинською селищною радою 09.05.2025 року, разом із ОСОБА_2 зареєстрованих осіб не було, заповіт від його імені не посвідчувався.

Заявниця та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04 січня 2000 року, а 27 квітня 2024 року шлюб розірвали в Богородчанському відділі ДРАЦС. Після розірвання шлюбу спільно проживати не припинили і продовжували вести спільне господарство та спільний побут.

Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зокрема, свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що є сусідкою заявниці. Вказала, що покійний ОСОБА_2 та заявниця з 2000 року проживали разом, добудовували будинок. Після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 організовувала похорон.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що з 2014 року разом із сім`єю проживає в с.Дзвиняч в будинку, що належить заявниці. Підтвердила, що заявниця проживала разом із ОСОБА_2 в с.Яблунька, вони вели спільне господарство: садили город, робили сіно, разом закінчували будинок. Вказала, що після смерті ОСОБА_2 заявниця займалася його похованням.

Також судом встановлено, що 13.05.2025 року заявниця зверталася до нотаріуса із наміром щодо оформлення спадщини, однак їй було відмовлено через, те, що вона не може підтвердити родинні відносини із спадкоємцем та право на спадкування.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права як спадкоємця, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст.1217, 1264, 1267, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко