ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3410/25 Провадження 4-с/636/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області, та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До суду надійшла скарга представника ОСОБА_1 адвоката Таш`яна Р.І., в якій він просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 71475938.

Скарга обґрунтована тим, що 27.08.2020 Чугуївським міським судом Харківської області було видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_2 . На підставі відомостей про смерть боржника заступником начальника відділу Чугуївського відділу ДВС Корольовою А.С., 01.10.2024 було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Зазначена постанова мотивована відсутністю заборгованості та смертю боржника. З даною постановою стягувач не погоджується у зв`язку із тим, що заборгованість боржника не була погашена у зв`язку з тим, що він не сплачував аліменти. 07.09.2023 заступником начальника відділу Чугуївського відділу ДВС було прийнято постанову про арешт майна боржника, в якій зазначено розмір заборгованості 156498,38 гривень. З того часу боржник заборгованість не погашав, і станом на кінець серпня 2024 року його заборгованість становила 254669,03 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 10.04.2025, який було складено Чугуївським відділом ДВС. Зазначений розрахунок спростовує відсутність боргу, про яку ідеться в оскаржуваній постанові. Вважає, що Чугуївський відділ ДВС повинен був не закінчувати виконавче провадження, а вжити заходів щодо встановлення кола спадкоємців боржника і вирішити питання про їхнє залучення до виконавчого провадження.

Представник Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 посилаючись на те, що категорія стягнення аліментів має виключний порядок виконання рішення, обов`язок щодо сплати аліментів па дитину припиняється у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою. Тобто, виконавче провадження зі сплати аліментів не передбачає правонаступництво, а отже не перешкоджає закінченню виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому що в такому випадку при заміні боржника на іншого будуть порушені конституційні права правонаступників які полягають в обмеженні згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». У випадку відмови спадкоємців сплатити борг по аліментах спадкодавця, особа, яка діє в інтересах дитини, завжди має право звернутися до суду за захистом законних прав дитини. Отже, у разі відмови спадкоємців сплатити заборгованість спадкодавця, кредитор (стягувач) має право звернутися до суду, отримати рішення суду про стягнення вже не аліментів, а стягнення грошових коштів зі спадкодавців та пред`явити до примусового виконання виконавчі листи про стягнення боргу з кожного спадкоємця. І це буде виконавче провадження з категорією стягнення «СТЯГНЕННЯ КОШТІВ». І до цих, боржників не може бути застосована ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Дуже важливо в цій ситуації те, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вказані вище строки, позбавляється права вимоги стягнути борг у вигляді заборгованості по сплаті аліментів на дитину. Тобто, дана норма закону вимагає від кредитора здійснити активні дії та реалізувати своє суб`єктивне право. Пропущення вказаних вище строків для пред`явлення вимоги має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Тобто, кредитор який у виконавчому провадженні виступає стягувачем, а саме ОСОБА_1 має пред`явити свої вимоги до спадкоємців.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Таш`ян Р.І. надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримав, наполягає на їх задоволенні.

Представник відділу ДВС Корольова А.С. надала заяву про розгляд скарги за її відсутності, в задоволенні скарги просила відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлені такі і відповідні їм правовідносини.

Постановою заступника начальника відділу Чугуївського відділу ДВС Корольовою А.С. 01.10.2024, закінчено виконавче провадження № 71475938, відкритого на підставі судового наказу № 636/1928/20 виданого 27.08.2020 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29.05.2020 і до досягнення дітьми повноліття, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розмір заборгованості по даному виконавчому провадженню станом на кінець серпня 2024 року становила 254669,03 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 10.04.2025 р, який було складено Чугуївським відділом ДВС.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст. 39 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст. 37 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як судовий наказ, категорія стягнення - аліменти.

Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

На підставі п. 4 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Отже обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.

Тобто, виконавче провадження зі сплати аліментів не передбачає правонаступництво а отже не перешкоджає закінченню виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому що в такому випадку при заміні боржника на іншого будуть порушені конституційні права правонаступників які полягають в обмеженні згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України -до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

За змістом ст. 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (ст. 608 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, до складу спадщини не входять, зокрема, обов`язки особи як боржника, якщо вони нерозривно пов`язані з його особою і у зв`язку з цим не можуть бути виконані іншою особою (ст.ст. 1219, 608 ЦК України).

З викладеного вище вбачається, що обов`язок щодо сплати аліментів на дитину припиняється у разі смерті платника аліментів і не входить до складу спадщини, оскільки дане зобов`язання нерозривно пов`язане з особою батька/матері та дитини і не може бути виконане іншою особою.

Натомість, відповідно до вимог частини 1, 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 СК України, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Зі змісту вказаної вище статті вбачається, що від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. Саме припинення обов`язку по сплаті аліментів зовсім не означає анулювання боргу по аліментам, який утворився за життя такого платника аліментів. Наявна на момент смерті спадкодавця заборгованість зі сплати аліментів на дитину входить до складу спадщини, а спадкоємці такого платника зобов`язані погасити заборгованість за рахунок наявних активів спадкової маси.

Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Я думаю, таких свідомих спадкоємців, які шукають особу, якій необхідно виплатити заборгованість по аліментам, дуже мало, тому батьку або матері дитини, які мають право на отримання боргу по аліментам, та виступають в даному випадку кредиторами, варто звернути увагу на частину 2 даної статті.

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

У випадку відмови спадкоємців сплатити борг по аліментах спадкодавця, особа, яка діє в інтересах дитини, завжди має право звернутися до суду за захистом законних прав дитини.

Як вбачається, з матеріалів справи, 17.04.2023 року державним виконавцем внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, накладено арешт на кошти на рахунках боржника, постановою ВП № 71475938 від 07.09.2023 року накладено арешт на все майно боржника. Згідно актового запису про смерть № 656 від 04.09.2024 року встановлено що боржник (платник аліментів) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника.

Суд погоджується із доводами державного виконавця, про те, що виконавче провадження зі сплати аліментів не передбачає правонаступництво а отже не перешкоджає закінченню виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», тому що в такому випадку при заміні боржника на іншого будуть порушені конституційні права правонаступників які полягають в обмеженні згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 258-261, 353-354, 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Чугуївського відділу Державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області, та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо скаргу не було подано.

Суддя