Провадження № 2/712/162/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді- Пироженко В.Д.

при секретарі Каплі А.С.

за участі представника позивача адвоката Потапенка С.В.

за участі представника відповідача адвоката Прядки В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про поділ спільно набутого майна подружжя та визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2023 року розірвано. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в позові зазначає, що у зареєстрованому шлюбі нею та відповідачем було придбано квартиру загальною площею 70,4 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 26973241. Зазначене майно (новобудова) було ними придбане за договором пайової участі, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, спільному проживанні та введенні спільного господарства, за спільні кошти.

Вона вважала вказану квартиру спільно та набутим майном подружжя та будь яких спорів з приводу власності між ними не виникало. Вони здійснювали ремонт у квартирі , готуючи її до проживання. Однак, відповідач почав стверджувати , що дана нерухомість належить виключно йому, оскільки право власності на квартиру зареєстровано за ним.

Вважає, що її право на володіння, користування та розпорядження майном порушене відповідачем, тому звернулася до суду з даним позовом.

Просить визнати квартиру загальною площею 70,4 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м, що розташована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 26973241 спільною сумісною власністю подружжя. Також просить визнати за нею право власності на частку вказаної квартири.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.11.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу наданий термін на подачу відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги позивачки не визнає та зазначає, що 11.07.2014 року в ході антитерористичної операції загинув його рідний брат ОСОБА_5 . Його батькам було виплачено одноразову грошову допомогу у загальній сумі 243 600 грн, як батькам загиблого військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до наказу Департаменту соціальної політики ЧМР від 15.09.2014 року йому. Як довіреній особі матері загиблого ОСОБА_6 та батькові ОСОБА_7 проведено фінансування видатків для виплат одноразової матеріальної допомоги в сумі 50 000 грн..

Розпорядженням міського голови від 28.08.2015 року № 191-р, його батькам теж було виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 40 000 грн. На підставі сертифікату на одержання одноразової грошової виплати до відзнаки «За заслуги перед містом Черкаси 1 ступня» батькам було виплачено 30 450 грн. Всього батькам було виплачено 364 050 грн, які були віддані йому для сплати внесків на придбання спірної квартири.

17.01.2017 року між ЖБК «Другий парковий» та ним ОСОБА_2 було укладено договір про сплату пайових внесків. Ним було сплачено19.01.2017 року 149 000 грн; 27.0.2017 88 000 грн; 16.02.2017 149 000 грн; 17.02.2017 20 000 грн; 24.03.2017 149 000 грн; 25.03.2017 26 000 грн; 20.06.2017 -3 323 грн. Всього сплачено 581 323 грн.

Таким чином, майно набуте сторонами під час шлюбу, але за кошти, які належали відповідачу особисто, а тому квартира є його особистою власністю. Просив в позові позивачці відмовити.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Потапенко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Прядка В.М. просив в позові позивачу відмовити з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 211, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 351813343 від 25.10.2023 право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Спір між сторонами виник з приводу поділу майна, придбаного в період шлюбу.

Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах СК України.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду"»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Нормою ч. 7 ст. 57 СК передбачено, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц).

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У ході розгляду справи не встановлено наявність ані шлюбного договору, ані будь-яких інших договорів, які б встановлювали режим поділу спільного сумісного майна між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідач посилається на той факт, що дана квартира була придбана за кошти, які дали йому його батьки.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтвердили той факт, що кошти, які вони отримали після смерті свого сина. Вони передали своєму сину ОСОБА_10 , який вніс їх на будівництво квартири. Проте зазначили, що ніяких розписок чи договорів вони з сином не укладали.

З поданих відповідачем доказів не вбачається, що саме за отримані ним від батьків коштів, останній придбав спірне нерухоме майно, так само як і показання свідків, яких опитав суд, не можуть бути належним доказом на підтвердження зазначеного факту. Суд також критично оцінює посилання відповідача на ті обставини, що його батьки дали йому грошові кошти для придбання йому квартири, оскільки жодних підтверджуючих на те документів суду не надано.

Отже, ті обставини, що нерухомість була придбана ним особисто за його кошти, відповідач не довів належними та допустимим доказами, а відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тоді як ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз зібраних доказів свідчить про те, що квартира АДРЕСА_4 придбана в період шлюбу сторін по справі, і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сторонами інших переконливих доказів суду не надано.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов в частинні визнання за позивачем ОСОБА_11 права власності по частки спірної квартири підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що відповідач є інвалідом 2 групи, тому судові витрати, які сплатила позивач при подачі позову не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись ст. ст. 6,12, 13,17,18, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 328, 368,372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69 -71 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_4 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_11 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на частину квартири АДРЕСА_4

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст. 354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складено 19.06.2025