Справа № 544/652/22
пров. № 2/544/4/2025
Номер рядка звіту 15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

представника позивача прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області Бутенка О.А., Мрічка В.І.,

представника Кабінету Міністрів України Мазур О.О., Чемериса В.М. (діють на підставі Витягу з реєстру та Положення про сектор),

представника Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Забур`янова В.В. (діє на підставі доручення),

представника Національного природного парку «Пирятинський» - Мотроненко І.Ю., Олішевця М.П. (діють на підставі доручення),

представника відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області Соловйова Р.Ю. (діють на підставі доручення),

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Заудайське» адвоката Ступніка С.В. (діє на підставі ордера серія ВІ № 1037302 від 23.06.2022),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин, цивільну справу за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації), Національного природного парку «Пирятинський» до Харківецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Заудайське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Соловей Людмила Василівна про повернення земельної ділянки,

у с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що Указом Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 на території Пирятинського району Полтавської області з метою збереження, відтворення й ефективного використання цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів степової зони, що мають особливу природоохоронну, рекреаційну, наукову, культурно-освітню й естетичну цінність, створено Національний природний Пирятинський» (далі - НПП «Пирятинський»). Територія НПП «Пирятинський» репрезентує всі елементи долини р. Удай, ландшафти корінного берега, борової тераси та заплави. Так, до НПП «Пирятинський» погоджено включення 12 028,42 га земель державної власності, з яких 5555,14 га передано парку в постійне користування. У тому числі до території парку увійшло 880 га земель Харківецької сільської ради Пирятинського району. Зазначене підтверджується рішенням 28 сесії 5 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 17.03.2009, яким сільська рада погодила створення НПП «Пирятинський» на території Харківецької сільської ради: загальною площею 880 га за рахунок земель сільської ради ( боліт 443,9 га, луків 416,1 га, лісових площ -20,0 га). Проте Харківецькою сільською радою Пирятинського району попри вимоги природоохоронного законодавства та з перевищенням повноважень надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу Харківецької сільської ради площею 1 га для ведення особистого селянського господарства (рішенням 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 03.10.2012, рішенням 20 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 25.02.2013). Згодом рішенням 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано йому у власність ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0036 для ведення особистого селянського господарства. На підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Пирятинської міської ради Нечипоренко О.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень від 28.08.2017 № 22126778 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1 га з ТОВ «Заудайське», що підтверджується рішенням державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2018 № 27403813 і договором оренди від 25.07.2018. За даними Публічної кадастрової карти, вказана ділянка перебуває у приватній власності і за цільовим призначенням належить до земель сільськогосподарського призначення. Водночас як вбачається з відповіді Інституту географії HAH України від 15.11.2021 № 01-03/263 та доданих картографічних матеріалів, земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 і перебуває в оренді у ТОВ «Заудайське», розташована в межах об`єкта природно-заповідного фонду - НПП «Пирятинський». При цьому спірна земельна ділянка розташована у межах масиву територій НПП «Пирятинський» запроектованих та наданих парку із вилученням у попередніх землекористувачів. Наведені докази, у тому числі картографічні матеріали, на яких доступно для візуального сприйняття зображено накладення площі земельної ділянки та меж території НПП «Пирятинський», у сукупності та взаємному зв`язку підтверджують, що спірна ділянка площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036, яка набута у приватну власність ОСОБА_1 та передана ним в оренду ТОВ «Заудайське», входить у межі цього об`єкта і за своїми характеристиками належить до земель природно-заповідного фонду. Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 у межах НПП «Пирятинський» згідно з чинним законодавством свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї земельної ділянки у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично було змінено при передачі її у власність ОСОБА_1 рішеннями Харківецької сільської ради від 03.10.2012, від 25.02.2013 та від 02.08.2017, у якому зазначено, що земельна ділянка передається для ведення особистого селянського господарства, відтак підлягає поверненню у державну власність. Законодавством визначено, що вилучення земель природно-заповідного фонду належить до виключних повноважень Кабінету Міністрів України, проте останнім земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036 у встановленому законом порядку з користування НПП «Пирятинський» не вилучалася. Однак Харківецькою сільською радою Пирятинського району у односторонньому та позасудовому порядку з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею незалежного розпорядника держави в особі Кабінету Міністрів України (на момент виникнення спірних правовідносин) та НПП «Пирятинський» спірну земельну ділянку із земель природно-заповідного фонду та передано її у приватну власність ОСОБА_1 та незаконно змінено її цільове призначення без необхідного погодження органів контролю. Отже, незаконні дії сільської ради призвели до зміни цільового призначення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення. В умовах договору оренди від 25.07.2018 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське», вказано про належність земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 на праві власності ОСОБА_1 . Проте, право власності на спірну земельну ділянку належить державі та в силу вимог закону приватна особа не може набути право власності на неї, до беззаперечно підтверджує незаконність подальшої передачі цієї земельної ділянки в користування ТОВ «Заудайське», оскільки укладати договір оренди землі може лише законний власник майна. З огляду на викладене, враховуючи недотримання вимог законодавства при укладенні договору оренди, а також його спрямованість на перешкоджання законному власнику ділянки в реалізації права власності, наявні правові підстави для усунення державі в особі Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» перешкод у користуванні ділянкою шляхом визнання договору оренди від 25.07.2018 недійсним. Розпорядниками земель державної форми власності, які знаходяться на їхній території за межами населених пунктів, для всіх потреб та відповідно суб`єктом власних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є обласні державні адміністрації. Отже, для забезпечення Полтавській обласній державній адміністрації реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки, необхідно усунути перешкоди в користуванні нею шляхом скасування рішення держаного реєстратора Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Нечипоренко О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2017 № 22126778, здійсненої на його підставі в Державному реєстру речових правна нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0036 з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на них та скасування рішення держаного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.В. від 06.08.2018 № 27403813 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, здійсненої на його підставі реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ Заудайське» з одночасним припиненням права оренди ТОВ «Заудайське» спірної земельної ділянки. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати недійсним рішення 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради від 03.10.2012 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 . Визнати недійсним рішення 20 сесії 76 скликання Харківецької сільської ради від 25.02.2013 про внесення змін у рішення від 03.10.2012 в частині перенесення земельної ділянки, щодо відведення якої ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, з одного масиву в інший (з земель запасу 73 га та інші землі запасу 9 га). Визнати недійсним рішення 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради від 02.08.2017 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 у власність ОСОБА_1 ». Скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Нечипоренко О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2017 № 22126778 та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 та припинити право власності ОСОБА_1 на неї. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 1 га з і кадастровим номером :01:005:0036 від 25.07.2018, укладений між ОСОБА_1 та TOB «Заудайське». Скасувати рішення державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.B. від 06.08.2018 № 27403813 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійснену на його підставі реєстрацію права оренди земельної ділянки за TOB «Заудайське» та припинити право оренди ТОВ «Заудайське» на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером 23886201:01:005:0036. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової -адміністрації) та у користування національного природного парку «Пирятинський» земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036. Зобов`язати TOB «Заудайське» повернути з незаконного користування у власність держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації) та у користування національного Природногоого парку «Пирятинський» земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036. Стягнути з відповідача судові витрати.

Оскільки уповноваженими у спірних правовідносинах органами не вчинено впродовж розумного строку дій, направлених на повернення земельної ділянки у власність держави та в користування парку, прокурор у передбаченому Законом України «Про прокуратуру» порядку звернувся до суду із вказаним позовом.

12 серпня 2022 від представника позивача Полтавської обласної військової адміністрації до суду надійшло письмове пояснення на позовну заяву (т. 2 а.с. 218-225), у якому останній зазначив, що ознайомившись з позовною заявою за доданими до неї документами, погоджується з викладеними у ній вимогами у повному обсязі, вважає їх повністю аргументованими та обґрунтованими, з огляду на наступні обставини. Відповідно до Указу Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 на території Пирятинського району Полтавської області створено національний природний парк «Пирятинський». Його віднесено до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. До території національного природного парку «Пирятинський» погоджено в установленому порядку включення 12028,42 га земель державної власності, у тому числі 5555,14 га земель запасу, які надаються йому в постійне користування, та 6473,28 га земель, які включаються до складу цього парку без вилучення. Створення національного природного парку «Пирятинський» за рахунок земель Харківецької сільської ради загальною площею 880 га погоджене Харківецькою сільською радою Пирятинського району рішенням 28 сесії 5 скликання від 17.03.2009. Положенням про національний природний парк «Пирятинський», затвердженим наказом Міністерства захисту довкілля і природних ресурсів України від 28.08.2020 № 66, визначено, що парк є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Таким чином, національний природний парк «Пирятинський» належить до природно-заповідного фонду України. Всупереч положенням Земельного кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішенням 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 12.11.2012 надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу Харківецької сільської ради площею 1 га для ведення особистого селянського господарства. Надалі рішенням 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано йому у власність ділянку площею 1 га, кадастровим номером :01:005:0036.

Проте на підставі зазначених рішень всупереч законодавству за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036, для ведення особистого селянського господарства. Незаконність передачі зазначеної земельної ділянки у приватну власність підтверджується її розташуванням у межах національного природного парку «Пирятинський», що згідно з чинним законодавством свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду. При цьому, зазначена категорія земель не може передаватися у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у відповідності до статті 84 Земельного кодексу України. Крім цього, при передачі спірної земельної ділянки у приватну власність відбулася незаконна зміна її цільового призначення, що підтверджується наступним. У Харківецької сільської ради відсутні повноваження на зміну цільового призначення спірної земельної ділянки, яка в силу законодавства відноситься до державної власності в особі Полтавської обласної державної адміністрації та належить до земель природно-заповідного призначення у зв`язку із розташуванням на ній об`єкта природно-заповідного фонду - національного природного парку «Пирятинський». Крім цього, зміна цільового призначення та передача у приватну власність спірної земельної ділянки відбулася без погодження з Полтавською обласною державною адміністрацією та Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України, що порушує вимоги статей 20, 118, 186-1 Земельного кодексу та статей 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 Цивільного кодексу України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 Цивільного кодексу України, частина друга статті 52 Земельного кодексу України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Отже, вимоги заступника Генерального прокурора заявлені в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної (військової) адміністрації, національного природного парку «Пирятинський» про повернення земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 у державну власність є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки спірна земельна ділянка не може перебувати у приватній власності в силу закону. Крім цього, рішення 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 03.10.2012 (зі змінами внесеними рішенням 20 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради від 25.02.2013) та рішення 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017 є такими, що прийняті всупереч закону та з перевищенням повноважень сільської ради. Тому наявні підстави для визнання їх недійсними, з подальшим скасуванням державної реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 . Полтавська обласна державна (військова) адміністрація також підтримує позицію заступника Генерального прокурора також і щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:005:36 від 25.07.2018, що укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заудайське», з подальшим скасуванням державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Заудайське» з огляду на те, що такий спосіб захисту ефективно забезпечить відновлення відповідних прав та інтересів держави, оскільки це по суті є вимогою про усунення перешкод у користуванні майном і правовим наслідком її задоволення є створення держави в особі Полтавської обласної державної (військової) адміністрації та національного природного парку «Пирятинський» належних умов і можливостей для повноцінного використання та розпорядження земельною ділянкою площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036. Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити у повному обсязі.

08 травня 2025 року від представника позивача прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області до суду надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначив, що під час судового засідання 14.04.2025 представник відповідача, який брав участь у справі через засоби відеозв`язку, заявив усне клопотання про необхідність внесення з боку Офісу Генерального прокурора грошових коштів щодо вартості земельної ділянки відповідно до вимог п. 2 ст. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 №4292-IX або висловлення письмової правової позиції.

За результатами розгляду вказаного клопотання судом зобов`язано прокурора вирішити питання стосовно внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та надати суду відповідний документ, що підтверджує вказаний факт, або надати відповідні письмові пояснення.

Отож, враховуючи викладене та у зв`язку з набранням 09.04.2025 чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» прокурор вважає за необхідне надати пояснення щодо незастосування його норм до спірних правовідносин.

Щодо незворотності дії в часі абзацу другого частини четвертої статті 177 ЦПК України про внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна Позовну заяву Офісом Генерального прокурора подано до суду 09.05.2023. Станом на момент реалізації прокурором повноважень з представництва інтересів держави в суді шляхом звернення з позовом до суду діяла редакція статті 177 ЦПК України, яка визначала перелік документів, що додаються до позовної заяви. Позовна заява прокурора на час направлення до суду відповідала вимогам, викладеним у цій статті.

Надалі 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким доповнено частину четверту статті 177 ЦПК України абзацом другим такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначив, що в законодавстві України, в тому числі у Законі України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» відсутні норми, які вказують на те, що абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України має зворотну дію в часі.

При цьому немає підстав посилатися на пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону при застосуванні абзацу другого частини четвертої статті 177 ЦПК України, оскільки цим пунктом передбачено зворотну дію закону в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права.

Умови та порядок компенсації викладено законодавцем у частині п`ятій статті 390 ЦК України. Порядок обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна в добросовісного набувача викладено у статті 388 ЦК України.

Натомість абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України не містить умов та порядку компенсації вартості нерухомого майна, а також порядку обчислення та перебігу граничного строку, оскільки є нормою процесуального права, а не нормою матеріального права.

Стаття 177 ЦПК України лише встановлює вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Таким чином, абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі.

Також зазначив, що варто взяти до уваги те, що ця норма і не могла б мати зворотної дії в часі в силу статті 58 Конституції України, оскільки абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України погіршує становище позивача внаслідок встановлення додаткових вимог до позовної заяви.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежуе їх використання, не має зворотної дії в часі.

Верховний Суд у постановах від 12.10.2021 у справі № 905/2382/18, від 21.07.2021 у справі № 904/903/20, від 20.01.2021 у справі № 905/2382/18, від 12.11.2020 у справі № 911/956/17 та інших дійшов висновку про те, що факт подання позовної заяви із зазначенням вимог та підстав такого звернення є реалізацією права на судовий захист та за своєю правовою природою є процесуальною дією, що зумовлює обов`язок суду розглянути спір із застосуванням до спірних правовідносин процесуального закону, чинного на дату звернення відповідної особи до суду та розгляду її позовних вимог.

Таким чином, норми ЦПК України підлягають застосуванню в редакції, чинній на час вчинення окремої процесуальної дії звернення прокурора з позовом до суду (08.07.2022).

Оскільки позовна заява відповідає вимогам статті 177 ЦПК України у редакції, чинній на 08.07.2022, підстав для подання прокурором до суду на стадії судового розгляду експертно-грошової оцінки спірних земельних ділянок та документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в сумі їх вартості, немає.

Щодо незастосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

Так, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» доповнено статтю 390 ЦК України частиною п`ятою наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади».

У розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону вказано, що його положення мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна.

За змістом наведених норм вбачається, що механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач.

Стаття 388 ЦК України розкриває поняття добросовісного набувача - це особа, яка придбала майно за відплатним договором в іншої особи, що не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Про те, що добросовісним набувачем є особа, яка придбала нерухоме майно від іншої особи саме за відплатним договором, неодноразово вказувалося Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 27.11.2024 у справі № 204/8017/17 та інших.

Звертаючись із цим позовом, прокурор вказав, що оскаржуваними рішеннями Харківецька сільська рада з перевищенням повноважень надало ОСОБА_1 у власність оспорювану земельну ділянку, для ведення особистого селянського господарства.

Зазначену ділянку відповідач отримав на підставі статті 118 ЗК України шляхом безоплатного надання у власність. Отож, враховуючи викладене, відповідач є первинним власником спірної земельної ділянки у порядку безоплатного відведення із земель державної власності, а не придбав її за відплатним договором в іншої особи. За таких умов ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем у розумінні цивільного законодавства, а отже і статті 388, 390 ЦК України не поширюють дію на спірні правовідносини.

Пред`явлення позову - це дія, яку вчиняє особа з метою захисту своїх прав, свобод чи інтересів (прав, свобод чи інтересів інших осіб) шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

У статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71) вказувала на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тобто визначення предмета і підстав позову є правом позивача, яке реалізується на його власний розсуд, а встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду під час розгляду справи та ухвалення рішення.

Прокурор у позовній заяві свої вимоги обґрунтував положеннями статті 391 ЦК України і 152 ЗК України, при цьому посилань на статтю 388 ЦК України позов не містить, адже відповідач є первинним власником спірної земельної ділянки. Саме такому правовому обґрунтуванню позовних вимог належить надавати оцінку суду при вирішенні справи.

Підсумовуючи зазначене, прокурор вказує, що: абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України, який передбачає необхідність внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, не має зворотної дії в часі; положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна не застосовуються до спірних правовідносин, адже відповідач є первинним власником спірної земельної ділянки, а не добросовісним набувачем.

Згідно приписів ч. 3 ст. 56 ЦПК України та пп. 6.6 п.6 наказу Генерального прокурора «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» від 21.08.2020 № 389 право подання письмових пояснень визначено за прокурором, який бере участь у справі. Таким чином, враховуючи викладене просив врахувати дану правову позицію при розгляді справи та задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Сторони скористалися правом на подачу письмових пояснень та заяв по суті, в яких навели доводи на підтримку своїх позицій по справі.

12 серпня 2022 від представника позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до суду надійшло пояснення на позовну заяву (т. 3 а.с. 1-11), у якому останній зазначив, що Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України позовні вимоги підтримує у повному обсязі та вважає, що позовна заява Заступника Генерального прокурора в інтересах держави підлягає задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 на території Пирятинського району Полтавської області створено Національний природний парк «Пирятинський». Цей парк створений з метою збереження, відтворення й ефективного використання цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони, що мають особливу природоохоронну, рекреаційну, наукову, культурно-освітню й естетичну цінність. Так, до НПП «Пирятинський» погоджено включення 12 028,42 державної власності, з яких 5555,14 га передано парку в користування. У тому числі до території парку увійшло 880 га земель Харківецької сільської ради Пирятинського району. Разом з тим установлено, що цим органом місцевого самоврядування попри вимоги природоохоронного законодавства та з перевищенням повноважень надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель запасу Харківецької сільської ради площею 1 га для веденні особистого селянського господарства (рішення 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 03.10.2012). Згодом рішенням 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано йому у власність ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0036, для ведення особистого селянського господарства. На підставі рішення державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Нечипоренко О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2017 № 22126778 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площе 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 для ведення особистого селянського господарства. Відразу після цього ОСОБА_1 передав згадану ділянку в оренду ТОВ «Заудайське», що підтверджується рішенням державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Нечипоренко О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.08.2018 № 27403813 і договором оренди від 25.07.2018. Наразі, за даними Публічної кадастрової карти, вказана ділянка перебуває у приватній власності і за цільовим призначенням належить до земель сільськогосподарського призначення. Розташування земельної ділянки з кадастровим :01:005:0036 у межах НПП «Пирятинський» згідно з законодавством свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Ураховуючи вказане, земельна ділянка з кадастровимномером :01:005:0036, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , в силу імперативної вказівки законодавця належить до земель природно-заповідного фонду - НПП «Пирятинський». За таких обставин встановлене спірній земельній ділянці цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства - жодним чином не впливає на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її дійсного використання за таким призначенням, оскільки з моменту створення у 2009 році НПП «Пирятинський» ця територія має статус природно-заповідного фонду її правовий режим та цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта. Правова позиція щодо підстав для повернення земельної ділянки, власником і законним володільцем земельної ділянки, яка входить у межі об`єкта природно-заповідного фонду, яким у цій справі є держава в особі Полтавської обласної державної адміністрації, може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути цю ділянку. Земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036 наразі зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте в силу законодавства вона не може перебувати у приватній власності з виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію всіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 у державну власність. Передана у власність ОСОБА_1 земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду, а тому її правовий режим врегульовується, окрім земельного, також природоохоронним законодавством. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У спірних правовідносинах земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036 Кабінетом Міністрів України у встановленому законом порядку з користування НПП «Пирятинський» не вилучалася. Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України листом від 24.12.2021 № 301512-21 (копія листа наявна у матеріалах справи) до Офісу Генерального прокурора поінформовано, що проекти рішень Уряду та відповідна документація з питань вилучення, надання, зміни цільового призначення земельних ділянок, у тому числі в межах парку, до Міндовкілля не надходили. Однак Харківецькою сільською радою Пирятинського району в односторонньому та позасудовому порядку з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника - держави в особі Кабінету Міністрів України (на момент виникнення спірних правовідносин) та НПП «Пирятинський» - спірну земельну ділянку із земель природно-заповідного фонду та передано її у приватну власність ОСОБА_1 . Крім того, відведення за рахунок земель природно-заповідного земельної ділянки у власність фізичній особі супроводжувалось фактично незаконною зміною цільового призначення цієї ділянки всупереч першої статті 20 ЗК України без необхідних погоджень органів контролю. Харківецькою сільською радою прийнято оскаржувані рішення і відсутності погоджень управління екології та природних ресурсів Полтавської облдержадміністрації, Міністерства захисту довкілля та природних України, з порушенням вимог статей 20, 118, 123, 186-1 ЗК України 51-54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», та ці протиправні дії призвели до фактичного зменшення території НПП «Пирятинський». Незаконні дії сільської ради призвели до зміни цільового призначення спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення. В обґрунтування недійсності правочину, що полягає у передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «Заудайське» представник зазначив, що із вищезазначених обставин вбачається, що ОСОБА_1 на підставі незаконного рішення Харківецької сільської ради набула право власності на земельну ділянку. На підставі договору від 25.07.2018 земельну ділянку передано в оренду ТОВ «Заудайське» терміном на 10 років, яка згідно з вимогами частини четвертої статті 84 ЗК України взагалі не могла бути предметом таких правочинів між приватними особами. Отже, вказана земельна ділянка не вибула з володіння держави, а зареєстрований власник змінився лише формально. Проте існування договору оренди є юридичною перешкодою в реалізації державою правомочностей користування та розпорядження землею, оскільки ТОВ «Заудайське», за відсутності рішення суду про визнання цього договору недійсним, може ставити вимогу про продовження правовідносин оренди дійсним власником земельної ділянки навіть після повернення її у державну власність. В умовах договору оренди від 25.07.2018, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське», вказано про належність земельної ділянки площею кадастровим номером :01:005:0036 на праві власності ОСОБА_1 . Проте право власності на спірну земельну ділянку належить державі та в силу вимог закону приватна особа не може набути право власності на неї, що беззаперечно підтверджує незаконність подальшої передачі цієї ділянки в користування ПП «Удача», оскільки укладати договір оренди може лише законний власник майна. З огляду на викладене, враховуючи недотримання законодавства при укладенні договору оренди, а також його спрямованість на перешкоджання законному власнику ділянки в реалізації права власності, наявні правові підстави для усунення державі в особі Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» перешкод у користуванні ділянкою шляхом визнання договору оренди від 25.07.2018 недійсним. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовну заяву Заступника Генерального прокурора в повному обсязі.

17 серпня 2022 року від представника позивача Кабінету міністрів України, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до суду надійшло пояснення щодо позову (том 3 а.с. 90-94), у якому представник зазначив, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Указом Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 на території Пирятинського району Полтавської області створено національний природний парк «Пирятинський» (далі - НПП «Пирятинський»). Цей парк створений з метою збереження, відтворення й ефективного використання цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів лісостепової зони, що мають особливу природоохоронну, рекреаційну, наукову, культурно-освітню й естетичну цінність. До НПП «Пирятинський» погоджено включення 12 028,42 га земель державної власності, з яких 5 555,14 га передано парку в постійне користування. У тому числі до території парку увійшло 880 га земель Харківецької сільської ради Пирятинського району. Рішенням Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано йому у власність ділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0036, для ведення особистого селянського господарства. Згодом 28.08.2017 здійснена державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0036. ОСОБА_1 передала згадану ділянку в оренду ТОВ Заудайське», на підставі договору оренди від 25.07.2018. Розташування спірної земельної ділянки у межах НПП «Пирятинський» згідно з чинним законодавством свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних; міських рад відповідно до їх повноважень. Отже, законодавцем визначено, що вилучення земель природно заповідного фонду належить до виключних повноважень Кабінету Міністрів України. При цьому, відсутнє рішення Кабінету Міністрів України, яким вилучена спірна земельна ділянка у встановленому законом порядку з користування НПП «Пирятинський». Однак Харківецькою сільською радою Пирятинського району в односторонньому порядку з перевищенням наданих законом повноважень, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника держави в особі Кабінету Міністрів України (на момент виникнення спірних правовідносин) та НПП «Пирятинський» - спірну земельну ділянку із земель природно-заповідного фонду та передано її у приватну власність. Спірна земельна ділянка в силу законодавства не може перебувати у приватній власності, тому право держави щодо земельної ділянки підлягає захисту шляхом зобов`язання повернути ділянку у державну власність. Щодо повноважень особи, яка діє від імені Міністерства юстиції України, як представника Кабінету Міністрів України зазначив, що відповідно до вимог частин першої та третьої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Відповідно до Положення про сектор судової роботи та міжнародного співробітництва у Полтавській області відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), затвердженого наказом Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 11.01.2020 № 6/7 до основних функцій сектору належить самопредставництво в судах інтересів Міністерства юстиції України та його посадових осіб, структурних підрозділів комісій, інших органів, утворених при ньому. Міністерство юстиції відповідно до ст. 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» представляє в судах інтереси Кабінету Міністрів України. На підставі викладеного просить позов задовольнити у повному обсязі.

19 грудня 2023 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.В. до суду надійшла заява (т. 4 а.с. 202, 210), у якій остання зазначила, що державну реєстрацію майна проведено відповідно до чинного законодавства.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву

22 липня 2022 року від представника відповідача Пирятинської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 160-165), у якому останній зазначив, що проти заявлених позовних вимог заперечує з наступних підстав. Інформація щодо спірної земельної ділянки, як об`єкта комунальної власності, з`явилась в даних Державного земельного кадастру 20.07.2017. Державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0036 здійснена 28.08.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Протягом закріпленого в законі періоду про строки позовної давності ніхто з юридичних осіб, в інтересах яких прокурором подано позов, не були обмежені в своєму праві і можливості довідатись з вказаних відкритих джерел про зміну статусу спірної земельної ділянки. Проте згадані особи мали таку можливість ще з 2017 року. Вважає, що у встановлений ст. 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності щодо вимог про визнання незаконними і скасування вищезазначених рішення (наказу) та запису про проведену державну реєстрацію права власності пропущено з неповажних причин, враховуючи, що позов подано лише у 2022 році. Рішенням двадцять восьмої сесії п`ятого скликання від 17.03.2009 Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області було погоджено створення Національного природного парку «Пирятинський» на території Харківецької сільської ради за рахунок земель сільської ради загальною площею 880 га. Проте відсутні будь-які докази про перебування спірної земельної ділянки в статусі земель природно-заповідного фонду та докази про те, що спірна земельна ділянка взагалі передавалась до складу земель Національного природного парку «Пирятинський» ні з вилученням, ні без такого, що не зумовлювало обов`язку органу місцевого самоврядування визначити її цільове призначення, як землі природно-заповідного фонду станом на час схвалення відповідних рішень Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області. Представник у відзиві звертає увагу, що у НПП «Пирятинський» взагалі відсутні відомості щодо затвердження проекту землеустрою національного природного парку та затвердженого проекту організації територій національного природного парку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування спірної земельної ділянки в статусі земель природно-заповідного фонду та зареєстрованого права власності державою органу, що здійснював би функції держави щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою (права власності в цілому), як серед осіб, в інтересах яких подано позов, так і взагалі. Харківецька сільська рада Пирятинського району Полтавської області діяла відповідно до норм чинного законодавства, в межах наданих повноважень при передачі земельної ділянки у власність протягом всієї передбаченої законодавством процедури (від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення до затвердження такого проекту). Спірна земельна ділянка не вибувала зі складу земель, що відносяться до відання органу місцевого самоврядування (землі комунальної власності) та не передавалась будь-яким державним органам, організаціям, підприємствам та установам. Ця ділянка перебувала і наразі перебуває в межах населеного пункту, що свідчить про наявність відповідних повноважень у Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області щодо передачі такої ділянки у приватну власність у встановленому порядку. Таким чином, Харківецька сільська рада, як розпорядник земель, не погоджувала виділення земельної ділянки чи зміну її цільового призначення з будь-якими іншими органами. Таким чином, враховуючи вищезазначене, підстави для визнання недійсним рішення 17 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 03.10.2012 в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення зельної ділянки ОСОБА_1 , рішення 20 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 25.02.2013 про внесення змін в рішення сесії від 03.10.2012 в частині перенесення земельної ділянки, щодо відведення якої ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, з одного масиву в інший з земель запасу 73,0 га на інші землі запасу на 9,0 га", рішення 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 02.08.2017 „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 " відсутні. 25.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» укладено договір оренди № 3 на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 та зареєстровано право оренди рішенням державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей Л.В. від 06.08.2018 № 27403813. На момент укладання вищезгаданого договору оренди не існувало жодних законодавчих та технічних перешкод. Повноваження власника підтверджувались даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будь-яких обтяжень, арештів та заборон не існувало, що перевірялось суб`єктом реєстрації в передбаченому відповідною процедурою порядку. Об`єкт права приватної власності, яким була і є наразі спірна земельна ділянка, дозволений для цивільного обороту. ТОВ «Заудайське» в рамках своєї статутної господарської/підприємницької діяльності має право мати в оренді засоби виробництва, включаючи землю, та є добросовісним набувачем відповідного речового права оренди. Виходячи з викладеного підстав для визнання недійсним договору оренди від 25.07.2018 p., укладеного між TOB «Заудайське» та ОСОБА_1 , а також для скасування рішення державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Нечипоренко О.О. від 28.08.2017 № 22126778 про право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 та рішення державного реєстратора Пирятинської районної державної адміністрації Соловей JI.B. від 06.08.2018 № 27403813 про право оренди немає. Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень, проте матеріали справи не містять документально підтверджених даних щодо таких повідомлень. Таким чином, прокурору необхідно керуватися порядком, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Враховуючи викладене просить суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог заступника Генерального прокурора, в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації), Національного природного парку «Пирятинський» до Харківецької сільської ради Лубенського району, Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальність «Заудайське» про повернення земельної ділянки, оскільки прокурором при поданні позову не дотримано процедури, визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів, не обґрунтовано свої позовні вимоги, не доведено підстав, не надано відповідних доказів, які б давали йому право на задоволення вимог про повернення земельної ділянки.

22 липня 2022 року від представника відповідача ТОВ «Заудайське» адвоката Ступніка С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 177-183), у якому останній зазначив, що визначальною обставиною для встановлення істини по справі є встановлення факту перебування спірної земельної ділянки в статусі земель природно-заповідного фонду станом на час ухвалення відповідних рішень Харківецької сільської ради. Указав, що спірна земельна ділянка (рілля) взагалі не передавалась до складу земель Пирятинського НПП ні з вилученням, ні без такого,що не зумовлювало обов`язку органу місцевого самоврядування визначити її цільове призначення, як землі природно-заповідного фонду. Відповідно до рішення двадцять восьмої сесії п`ятого скликання Харківецької сільської ради Пирятинською району Полтавської області від 17.03.2009 було ухвалено передати 443,9 га боліт, 416,1 га лук, 20,00 га лісових площ. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перебування спірної земельної ділянки в статусі земель природно-заповідного фонду. Також зазначив, що одна з осіб, в інтересах яких подано позов, включаючи Полтавську обласну державну адміністрацію, вказану власником і законним володільцем спірної земельної ділянки, не набувала у встановленому законодавством порядку права власності на неї, як і прав титульного володільця. Відтак не існує, і не існувало жодного уповноваженого державою органу, що здійснював би функції держави щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою (права власності в цілому), як серед осіб, в інтересах яких подано позов, так і взагалі. Негаторний позов, за відсутності належним чином підтверджених прав власника чи повноважень титульного володільця, задоволенню не підлягає. Харківецька сільська рада Пирятинського району Полтавської області при передачі земельної ділянки у власність на протязі всієї передбаченої законодавством процедури (від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення до затвердження такого проекту) діяла відповідно до норм земельного та іншого законодавства, в межах наданих повноважень, спірна земельна ділянка не вибувала зі складу земель, що відносяться до відання органу місцевого самоврядування (землі комунальної власності) та не передавалась будь-яким державним органам, організаціям, підприємствам та установам. Дана ділянка перебувала і наразі перебуває в межах населеного пункту, що свідчить про наявність відповідних повноважень у Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області щодо передачі такої ділянки у приватну власність у встановленому порядку. Тобто, не виникало обов`язку погоджувати виділення земельної ділянки чи зміну її цільового призначення з будь-якими іншими органами. Отже підстави для визнання недійсними рішень Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від від 12.11.2012 та від 12.10.2017 відсутні. Станом на 25.07.2018 не існувало жодних законодавчих та технічних перешкод для укладення оспорюваного договору оренди. Повноваження власника підтверджувались даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будь-яких обтяжень, арештів та заборон не існувало, що перевірялось суб`єктом реєстрації в передбаченому відповідною процедурою порядку. Об`єкт права приватної власності, яким була і є наразі спірна земельна ділянка, дозволений для цивільного обороту. ТОВ «Заудайське» в рамках своєї статутної господарської/підприємницької діяльності має право мати в оренді засоби виробництва, включаючи землю та є добросовісним набувачем відповідного речового права оренди. Отже виходячи з викладеного підстав для визнання недійсним договору оренди від 25.07.2018, укладеного між ТОВ «Заудайське» та ОСОБА_1 , а також для скасування рішення державного реєстратора Соловей Л.В. від 06.08.2018 № 27403813 немає. Також представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог та об`єднано юридично несумісні способи захисту. Також зазначив, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законною представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. Але, матеріали справи не містять документально підтверджених даних щодо таких повідомлень. Проте прокурором в даному випадку не дотримано процедури, визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів. У зв`язку з викладеним просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Доводи особи яка подала відповідь на відзив на позовну заяву

22 липня 2022 року від представника позивача НПП «Пирятинський» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву ТОВ «Заудайське» (т. 2 а.с. 190-193), в обґрунтування якої представник позивача вказує, що не погоджується з доводами представника відповідача ТОВ «Заудайське» адвоката Ступніка С.В., що землі, які включаються до складу природно-заповідного фонду визначаються за технічною документацією із земель землеустрою щодо винесення меж в натурі (якщо вона розробляється), а у разі не розроблення технічної документації-відповідно до проектів створення природно-заповідного фонду. Указом Президента України від 11.12.2009 №1046/2009 створено НПП «Пирятинський». До його території, погодженої в установленому порядку, включено 12028,42 га земель державної власності, у тому числі 5555,14 га земель запасу, які надаються йому в постійне користування та 6473,28 га земель, які включаються до складу НПП «Пирятинський» без вилучення. До території Парку увійшло 880 га земель Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, відповідно до рішення 28 сесії 5 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 17.03.2009, яким сільська рада погодила створення НПП «Пирятинський» на території Харківецької сільської ради загальною площею 880 га за рахунок земель сільської ради (боліт 443,9 га, луків 416,1 га, лісових площ - 20,0 га). Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036, яка перебуває у користуванні НПП Пирятинський», знаходиться поза межами с. Харківці, жодних об`єктів нерухомості комунальної форми власності на ній не знаходиться, тому згідно законодавства вона є землею державної, а не комунальної форми власності. Харківецька сільська рада розпорядилася нею з перевищенням наданих законодавством повноважень. Обласні державні адміністрації, згідно з положеннями ст. ст. 84, 122 ЗК України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з цим позовом), є розпорядниками земель державної форми власності, які знаходяться на їхній території за межами населених пунктів, для всіх потреб та відповідно суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Тобто, Полтавська обласна державна адміністрація являється титульним володільцем спірної земельної ділянки та має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель державної форми власності за межами населених пунктів для всіх потреб. Таким чином території, які увійшли до складу національного природного парку згідно з проектом його створення, в силу закону є землями природно-заповідного фонду із поширенням на них усіх обмежень щодо користування і розпорядження, визначених для цієї категорії земель. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036, площею 1 га, розташована у межах масиву територій НПП «Пирятинський» запроектованих та наданих парку вилученням у попередніх землекористувачів. На Публічній кадастровій карті України зображено накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 на територію НПП «Пирятинський», додатково до картографічних матеріалів Інституту географії НАН України. Земельна ділянка, яка є предметом спору в цій справі, належить до земель природно-заповідного фонду, тому не може мати приватного власника. Вибуття такої земельної ділянки з державної власності шляхом реєстрації права власності на неї за ОСОБА_1 й укладення договору оренди з ТОВ «Заудайське» свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цією земельною ділянкою, що триває. Зазначена земельна ділянка не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо спірної земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути зазначену земельну ділянку у державну власність. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Про вибуття спірної земельної ділянки із державної власності НПП «Пирятинський» стало відомо у 2021 році під час досудового розслідування кримінальних проваджень. Виходячи з вище викладеного, НПП «Пирятинський» просить суд задовольнити позовні вимоги прокурора в повному обсязі.

25 липня 2022 року від представника позивача заступника Генерального прокурора до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву ТОВ «Заудайське» (т. 3 а.с. 15-32), в обґрунтування якої представник позивача вказує, офіс Генерального прокурора вважає викладені у відзиві твердження безпідставними й такими, що не ґрунтуються на законодавстві та не спростовують законності вимог про повернення державі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036. Щодо входження спірної земельної ділянки до території НПП «Пирятинський» та наявності в неї статусу земель природно - заповідного фонду, то після прийняття уповноваженим органом рішення про створення об`єкта природно-заповідного фонду відповідна територія в силу імперативної вказівки закону набуває статусу земель природно-заповідного фонду. Землі, які включаються до складу такого об`єкта, визначаються за технічною документацією із землеустрою щодо винесення меж у натурі (якщо вона розробляється), а в разі не розроблення технічної документації - відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Таким чином, території, які увійшли до складу Парку згідно з проектом його створення, у силу закону є землями природно-заповідного фонду з поширенням на них усіх обмежень щодо користування і розпорядження, визначених для цієї категорії земель. Як детально описано в позові, Указом Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 створено НПП «Пирятинський», до складу якого увійшло, зокрема, 880 га земель Харківецької сільської ради,з них 780 га з вилученням і передачею в користування Парку. Тож вказані 880 га після прийняття згаданого Указу в силу прямої вказівки закону набули статусу земель природно-заповідного фонду. Фактичне розташування цих територій на місцевості і проходження їх меж підтверджується графічними матеріалами до проекту створення НПП «Пирятинський», що надані на запит Офісу Генерального прокурора Міндовкіллям як центральним органом, який відповідно до покладених на нього завдань формує і реалізує державну політику у сфері охорони та використання природно-заповідного фонду. Просторове геоінформаційне співставлення в ідентичному масштабі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0044 і території НПП «Пирятинський», яка за проектом його створення передана Парку з вилученням у попередніх землекористувачів, виконане Інститутом географії HAH України (листи від 15.11.2021 № 01-03/263, від 03.06.2022 № 01-03/33). Згідно з картографічними матеріалами згадана ділянка повністю перебуває в межах території Парку, наданої з вилученням у попередніх землекористувачів (Харківецької сільської ради). Інститут географії HAH України є провідною науково-дослідною установою з природничо-географічних, суспільно-географічних та картографічних досліджень в Україні. У його складі діють відділи картографії (наука про дослідження, моделювання та відображення просторового розташування і взаємозв`язків об`єктів) та ландшафтознавства (наука про складні природні і природно-антропогенні геосистеми - ландшафти як частини географічної оболонки Землі). Виконання таких досліджень і виготовлення відповідних матеріалів повністю відповідає напрямам наукової діяльності Інституту географії HAH України та кваліфікації його наукових співробітників. Більше того, Публічна кадастрова карта України також містить інформацію щодо фактичного геопросторового розташування території НПП «Пирятинський». На згаданій карті доступно для візуального сприйняття зображено накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 на територію Парку, що додатково доводить її входження до природно-заповідних земель. За змістом ст.ст. 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється а засадах змагальності сторін, що передбачає доведення кожною стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 83 ЦПК України відповідач зобов`язаний подати наявні в нього докази разом з відзивом або вказати на існування певних доказів, які з об`єктивних причин наразі подати неможливо. ТОВ «Заудайське», розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодних доказів на спростування викладених у позові обставин не подало і про їх існування не зазначило, обмежившись твердженнями про недоведеність позовних вимог. Стверджуючи про те, що посилання Офісу Генерального прокурора на Постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701 /16 та від 07.10.2020 справі № 910/2323/18 не підтверджують фактичне розташування спірної ділянки межах Парку, ПП «Удача» спотворює зміст позову, оскільки ці судові рішення згадані Офісом Генерального прокурора не з метою доведення фактичних обставин справи, а для правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах. Указуючи у відзиві на те, що матеріали справи містять лише недеталізовані рішення сільських рад про передачу НПП «Пирятинський» земель певної площі, відповідач умисно залишає поза увагою додані до позову картографічні матеріали з проекту створення, з яких вбачається, які саме території Харківецької сільської ради передані Парку. Офіс Генерального прокурора не заперечує, що технічна документація із становлення в натурі (на місцевості) меж Парку не розроблена. Проте у позові детально обґрунтовано, що його межі визначаються відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», у якій вказано про визначення таких меж згідно з проектом створення. Проект створення НПП «Пирятинський» містить рішення 27 сесії 5 скликання Пирятинської районної ради від 10.04.2009, яким попередньо погоджено матеріали вибору земельних ділянок загальною площею 12474,18 га, в т.ч. з вилученням 7128,0 га під створення НПП «Пирятинський». Додатками до цього рішення є відомість матеріалів вибору земельних ділянок та перелік земель, що входять до складу НПП «Пирятинський» у розрізі місцевих рад, у т.ч. Харківецької сільської ради. Рішенням 28 сесії 5 скликання Харківецької сільської ради від 17.03.2009 також погоджено створення НПП «Пирятинський» на території Харківецької сільської ради загальною площею 880 га, в тому числі з вилученням 780 га та наданням їх у постійне користування парку. Головою Пирятинської РДА на підставі рішень міської та сільських рад, поданих документів 16.06.2009 прийнято розпорядження № 205, яким надано згоду на створення на території району НПП «Пирятинський» загальною площею 12028,42 га, в тому числі із вилученням у відповідних місцевих рад 5555,14 га землі та наданням її в постійне користування парку згідно з додатком до вказаного розпорядження. У подальшому розпорядженням голови Пирятинської районної ради від 17.07.2009 № 53 уточнено площі земельних ділянок під створення НПП «Пирятинський». Зі змісту згаданого розпорядження вбачається, що уточнені матеріали вибору земельних ділянок для відведення під створення парку загальною площею 12028,42 га, в тому числі з вилученням - 5555,14 га погоджено на підставі Експлікації земель, складеної районним відділом Держкомзему у Пирятинському районі. Додатком до розпорядження є перелік земельних ділянок, які виділяються парку в розрізі землекористувачів. При цьому при уточненні площ земельних ділянок під створення НПП «Пирятинський» раніше погоджена Харківецькою сільською радою площа земель, які планувалися для передачі парку, не змінювалась. Зазначив, що створення на території Пирятинського району НПП «Пирятинський» площею 12028, 42 га, в тому числі з вилученням 5555,14 га, та матеріали вибору земель було погоджено відповідними органами державної влади: Полтавською обласною радою; Відділом Держкомзему Пирятинському районі Полтавської області; Пирятинською районною CEC; відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Пирятинської РДА; відділом з питань туризму і курортів Полтавської ОДА; правлінням культури Полтавської ОДА; Полтавським обласним управлінням нового та мисливського господарства. Представник відповідача, будучи адвокатом не може не знати процедури прийняття рішення про передачу земель і чим вона відрізняється від попереднього погодження створення об`єкту природно-заповідного фонду, який є лише початковим етапом, що передбачає вибір, визначення та встановлення земельних ділянок, що будуть передаватися. При прийнятті рішення про передачу земельна ділянка вже вибрана, визначено її графічні межі, вивірена площа і саме таке рішення породжує певний юридичний факт. Підсумовуючи викладене, вбачається, що ТОВ «Заудайське» не наведено змістовних і переконливих заперечень проти стверджень Офісу Генерального прокурора щодо належності спірної ділянки до земель природно-заповідного фонду. Щодо відсутності належного підтвердження права власника чи повноважень титульного володільця, спірна земельна ділянка територіально розташована у масиві земель поза межами с. Харківці, жодних об`єктів нерухомості комунальної форми власності на ній немає, вона є землею державної, а не комунальної форми власності і Харківецька сільська рада розпорядилася нею з перевищенням наданих законодавством повноважень. Обласні державні адміністрації є розпорядниками земель державної форми власності, які знаходяться на їхній території за межами населених пунктів, для всіх потреб та відповідно суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Таким чином, титульним володільцем спірної земельної ділянки є Полтавська обласна державна адміністрація, яка має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель державної форми гласності за межами населених пунктів для всіх потреб, крім того, спірна земельна ділянка перебуває в користуванні НПП «Пирятинський». Законодавцем визначено, що зміна цільового призначення та вилучення земель природно-заповідного фонду належать до виключних повноважень Кабінету Міністрів України. У спірних правовідносинах земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036 Кабінетом Міністрів України у встановленому законом порядку з користування НПП «Пирятинський» не вилучалася. Кабінет Міністрів України та Міндовкілля є суб`єктами владних повноважень, які також уповноважені на звернення до суду з позовом про повернення спірних земельних ділянок. Ураховуючи наведене, доводи представника ТОВ «Заудайське» про відсутність титульного власника спірної земельної ділянки та підстав для задоволення негаторного позову є безпідставними. Крім того, представником відповідача належними та допустимими доказами не спростовано доводи позову про те, що Харківецька сільська рада з перевищенням наданих законодавством повноважень розпорядилася земельною ділянкою природно-заповідного фонду державної форми власності, а тому його доводи про правомірність оскаржуваних рішень Харківецької сільської ради та договору оренди спірної земельної ділянки є необґрунтованими. Щодо безпідставності доводів про пропуск строків позовної давності при зверненні до суду із цим позовом та об`єднання юридично несумісних способів захисту (віндикаційного та негаторного), власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Заволодіння громадянами та юридичними особами землями, стосовно яких діє чітка заборона на передачу їх у приватну власність, всупереч вимогам ЗК України. Земельна ділянка, яка є предметом спору в цій справі, має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до земель природно-заповідного фонду, тому не може мати приватного власника. Вибуття такої земельної ділянки з державної власності шляхом реєстрації права власності на неї за ОСОБА_1 й укладення договору оренди з ТОВ «Заудайське» свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цією ділянкою, що триває. При цьому власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення права на земельну ділянку, у тому числі оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку. Таким чином, повернення державі земельної ділянки природо-заповідного зонду необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж сього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Про вибуття спірної земельної ділянки з державної власності Офіс Генерального прокурора дізнався у ході досудового розслідування кримінальних провадженнях №0000021 від 29.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187-1 КК України,за фактом розорювання земельної ділянок на території НПП «Пирятинський» та № 0001567 від 29.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України, за фактом бездіяльності щодо охоронних заходів на території НПП «Пирятинський», що спричинило порушення функціонального використання території природно-заповідного фонду. Ураховуючи правову природу спірних правовідносин, які за своїм характером є негаторними та правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду щодо правильного застосування матеріального права у справах відповідної категорії, оскільки земельна ділянка природно-заповідного фонду з кадастровим номером :01:005:0036 продовжує бути зареєстрованою на праві власності за ОСОБА_1 і перебувати у користуванні ТОВ «Заудайське», а тому порушення прав її законного володільця Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» - на реалізацію усіх правомочностей власника триває, зазначений позов заявлено в межах позовної давності. Щодо необґрунтованості доводів відповідача про те, що прокурором не дотримано процедури визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів, то офісом Генерального прокурора 07.12.2021 на адреси Кабінету Міністрів України, Міндовкілля, Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» надсилалися листи за № № 12/2-122443вих-21, 12/2-122447вих-21, 12/2-122442вих-21, 12/2-122439вих-21 відповідно, якими поінформовано уповноважені органи про протиправне надання Харківецькою сільською радою у приватну власність земельних ділянок на території НПП «Пирятинський», зокрема і спірної. Таким чином, уповноважені органи були повідомлені про те, що спірна земельна ділянка природно-заповідного фонду незаконно вибула із державної власності попри пряму заборону, передбачену ст. 84 ЗК України, та могли встановити вищевказані обставини порушення державних інтересів. Проте уповноважені органи Кабінет Міністрів України, Міндовкілля, Полтавська обласна державна адміністрація та НПП «Пирятинський» - за наявності інформації про порушення вимог законодавства заходів до призначення перевірки фактів порушення, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації у тому числі подання позову) не вживали та не повідомляли прокурора про відсутність такого порушення. Наведене свідчить про те, що уповноважені суб`єкти владних повноважень із грудня 2021 року були обізнані про порушення інтересів держави, мали відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не зверталися. При цьому необґрунтованим є посилання відповідача на ту обставину, що перші листи позивачам датовані 07.12.2021, а тому з урахуванням закінчення календарного і бюджетного року та початку воєнних дій не можна вважати, що у них було достатньо часу для вжиття належних заходів реагування. У цій справі прокурором дотримано процедуру, передбачену ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», щодо з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору. На виконання згаданих вимог Офіс Генерального прокурора повідомив позивачів про звернення до суду листами від 27.05.2022 до подання позову до суду. Тобто вимоги згаданої статті прокурором під час пред`явлення цього позову дотримано в повному обсязі. З урахуванням викладеного вважає, що подання цього позову про повернення спірної земельної ділянки беззаперечно становить державний інтерес, оскільки стосується спільно значущих правовідносин, а саме відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю. Ураховуючи наведене просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

12 серпня 2022 року від представника позивача заступника Генерального прокурора до суду надійшла відповідь на відзив Пирятинської міської ради Полтавської області (т. 3 а.с. 52-75), в якому останній зазначив, що Пирятинською міською радою у порядку ст. 179 ЦПК України подано відзив на позов, який позивачем отримано 25.07.2022, строк для подання відповіді на відзив, обрахований з урахуванням вимог ч. 3 ст. 124ЦПК України, закінчується 01.08.2022. Позивач вважає викладені у відзиві твердження безпідставними й такими, що не ґрунтуються на законодавстві та не спростовують законності вимог про повернення державі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036. Про безпідставність доводів щодо пропуску строків позовної давності при зверненні до суду із цим позовом та об`єднання юридично несумісних способів захисту (віндикаційного та негаторного). Земельна ділянка, яка є предметом спору в цій справі, має спеціальний правовий титул, оскільки за своїми характеристиками належить до земель природно-заповідного фонду, тому не може мати приватного власника. Вибуття такої земельної ділянки з державної власності шляхом реєстрації права власності на неї ОСОБА_1 й укладення договору оренди з ТОВ «Заудайське» свідчить про порушення прав держави на користування та розпорядження цією ділянкою, що триває. Повернення державі земельної ділянки природо-заповідного фонду необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Про вибуття спірної земельної ділянки з державної власності позивачу стало відомо у ході досудового розслідування кримінальних провадженнях № 0000021 від 29.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом розорювання земельних ділянок на території НПП «Пирятинський» та №0001567 від 29.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України, за фактом бездіяльності щодо охоронних заходів на території НПП «Пирятинський», що спричинило порушення функціонального використання території природно-заповідного фонду. Ураховуючи правову природу спірних правовідносин, які за своїм характером є негаторними щодо правильного застосування матеріального права у справах відповідної категорії, оскільки земел36 продовжує бути зареєстрованою на праві власності за ОСОБА_1 і перебувати у користуванні ТОВ «Заудайське», а тому порушення прав її законного володільця Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» на реалізацію усіх правомочностей власника триває, зазначений позов заявлено в межах позовної давності. Території, які увійшли до складу НПП «Пирятинський» згідно з проектом його створення, у силу закону є землями природно-заповідного фонду з поширенням на них усіх обмежень щодо користування і розпорядження, визначених для цієї категорії земель. Пирятинська міська рада у відзиві вказує на відсутність затвердженого проекту із землеустрою і проекту організації території Парку, а також зазначає, що додані до позову рішення органів місцевого самоврядування передбачають лише погодження передачі НПП «Пирятинський» певної арифметичної кількості земель без графічної деталізації їх розташування на місцевості. Разом з тим, такими твердженнями відповідач не лише свідомо спотворює обґрунтування позову, а й умисно залишає поза увагою зміст поданих позивачем доказів. У позові детально і послідовно описано процедуру створення НПП «Пирятинський» та вказано, що проект землеустрою щодо винесення меж Парку в натурі (на місцевості) не розроблений, проте це не впливає на правовий статус його територій як земель природно-заповідного фонду, оскільки їх належність до земель Парку визначається за проектом створення. Процедура створення об`єкта природно-заповідного фонду на погоджених до передачі землях завершена прийняттям Президентом України Указу від 11.12.2009 № 1046/2009 про створення НПП «Пирятинський», до складу якого увійшло, зокрема, 880 га земель Харківецької сільської ради, з них 780 га з залученням і передачею в користування Парку. Враховуючи зазначені у позові та цій відповіді на відзив норми земельного та природоохоронного законодавства, з прийняттям згаданого Указу в силу прямої вказівки закону вказані 880 га набули статусу земель природно-заповідного фонду. Посилання відповідача на відсутність затвердженого проекту організації території НПП «Пирятинський» видається дивним, з урахуванням того, що доданий до позову примірник проекту організації території НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів містить відмітку про його затвердження наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.08.2014 № 263. При цьому вбачається, що відповідач помилково ототожнює цей проект із проектом створення Парку, які є двома самостійними пакетами документів. Наявність розробленого проекту організації території НПП «Пирятинський» додатково підтверджує, що створення цього Парку мало не формальний, а цілком реальний характер, юридичним наслідком якого є встановлення заповідного режиму на визначеній території земель. Просторове геоінформаційне співставлення в ідентичному масштабі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 і території НПП «Пирятинський», яка за проектом його створення передана Парку з вилученням у попередніх землекористувачів, виконане Інститутом географії України (листи від 15.11.2021 № 01-03/263, від 03.06.2022 № 01-03/33). Згідно з картографічними матеріалами згадана ділянка повністю перебуває в межах території Парку, наданої з вилученням у попередніх землекористувачів (Харківецької сільської ради). Більше того, Публічна кадастрова карта України також містить інформацію щодо фактичного геопросторового розташування території НПП «Пирятинський». На згаданій карті доступно для візуального сприйняття ображено накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 на територію Парку, що додатково доводить її входження до природно-заповідних земель. Пирятинська міська рада, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодних доказів на спростування викладених у позові обставин не подала і про їх існування не зазначила, обмежившись твердженнями про недоведеність позовних вимог. У 2011 та 2012 роках, тобто майже через три роки після погодження передачі земель і створення НПП «Пирятинський», Харківецька сільська рада надала дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам за рахунок земель Парку. Відповідно, вказане унеможливило розроблення проекту землеустрою щодо встановлення меж, оскільки ці території набули статусу спірних. У 2013 році НПП «Пирятинський» звертався до Харківецької сільської ради щодо уточнення згаданих питань і згідно з отриманою відповіддю сільська рада не підтвердила графічними матеріалами віднесення спірних ділянок до території Парку. Проте, така позиція не має жодного юридичного значення, оскільки ці землі після прийняття Президентом України Указу від 11.12.2009 № 1046/2009 про створення НПП «Пирятинський» уже увійшли до складу Парку і мають статус земель природно-заповідного фонду, розпорядження якими знаходиться поза межами повноважень Харківецької сільської ради. Будь-які дії чи рішення, які мають наслідком зменшення площі об`єкта природно-заповідного фонду, повинні здійснюватися у суворій відповідності до вимог природоохоронного законодавства. Самовільне рішення Харківецької сільської ради про виключення окремих ділянок зі складу території, яка була погоджена для передачі Парку,суперечить нормам законодавства і не породжує юридичного наслідку у виді втрати цією територією заповідного статусу. У цій справі межі НПП «Пирятинський» у натурі (на місцевості) не встановлені, проте це не впливає на статус територій цього Парку як природно-заповідних земель. Щодо помилкового твердження відповідача про розташування спірної земельної ділянки в межах населеного пункту та повноважень Харківецької сільської ради на розпорядження нею, то матеріалами справи підтверджується, що до НПП «Пирятинський» погоджено включення 12 028,42 га земель державної власності, з яких 5 555,14 га передано парку в постійне користування. У тому числі до його території увійшло 880 га земель Харківецької сільської ради Пирятинського району, це підтверджується рішенням 28 сесії 5 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 17.03.2009. Доказами, наданими прокурором до суду з позовною заявою підтверджується, що спірна земельна ділянка територіально розташована у масиві земель поза межами с. Харківці, жодних об`єктів нерухомості комунальної форми власності на ній немає, тому в силу згаданих положень законодавства вона є землею державної, а не комунальної форми власності і Харківецька сільська рада розпорядилася нею з перевищенням наданих законодавством повноважень. Титульним володільцем спірної земельної ділянки яка перебуває в користуванні НПП «Пирятинський» є Полтавська обласна державна адміністрація яка має право звернутися до суду за захистом порушеного права як власник та розпорядник земель державної форми власності за межами населених пунктів для всіх потреб. Стосовно представництва Офісом Генерального прокурора інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Міндовкілля представник позивача зазначив, що уповноважений державний орган не ухвалював рішення про припинення зазначеного права, а також відбулася зміна цільового призначення з передачею для ведення особистого селянського господарства, що порушує права та інтереси держави в особі позивачів, які не вживали заходів для повернення цієї ділянки у постійне користування держави, хоча були обізнані про порушення, спірна ділянка належить до земель державної власності, входить в межі об`єкта природно-заповідного фонду та передана НПП «Пирятинський», а отже, відноситься до тих земель, які згідно зі ст. 178 ЦК України, ст. 84 ЗК України не можуть бути надані у приватну власність громадянину для ведення особистого селянського господарства. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Отже, законодавцем визначено, що зміна цільового призначення та вилучення земель природно-заповідного фонду належать до виключних повноважень Кабінету Міністрів України. У спірних правовідносинах земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:0036 Кабінетом Міністрів України у встановленому законом порядку з користування НПП «Пирятинський» не вилучалася. Законодавцем визначено, що зміна цільового призначення та вилучення земель природно-заповідного фонду належать до виключних повноважень Кабінету Міністрів України. Кабінет Міністрів України та Міндовкілля є суб`єктами владних повноважень, які також уповноважені на звернення до суду з позовом про повернення спірних земельних ділянок. Ураховуючи наведене, доводи Пирятинської міської ради про належність спірної земельної ділянки до земель комунальної форми власності є безпідставними. Крім того, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано води позову про те, що Харківецька сільська рада з перевищенням наданих законодавством повноважень розпорядилася земельною ділянкою природно-заповідного фонду державної форми власності, а тому його доводи про правомірність оскаржуваних рішень Харківецької сільської ради є необґрунтованими. Щодо необґрунтованості доводів відповідача про те, що ТОВ «Заудайське» є добросовісним набувачем права оренди земельної ділянки, яка дозволена для цивільного обороту та відсутність перешкод для укладення договору оренди земельної ділянки зазначив, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі незаконних рішень Харківецької сільської ради. У подальшому між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» укладено договір та передано спірну земельну ділянку в оренду вказаному підприємству терміном на 10 років. Разом з тим згідно з вимогами ч. 4 ст. 84 ЗК України спірна ділянка взагалі не могла бути предметом таких правочинів між приватними особами, а отже не вибула з володіння держави, а її зареєстрований власник змінився лише формально. В умовах договору оренди укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське», вказано про належність земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 на праві власності ОСОБА_1 . Проте право власності на спірну земельну ділянку належить державі та в силу вимог закону приватна особа не може набути право власності на неї, що беззаперечно підтверджує незаконність подальшої передачі цієї земельної ділянки в користування ТОВ «Заудайське», оскільки укладати договір оренди землі може лише законний власник майна. Також у договорі оренди вказано про відсутність обставин, які б перешкоджали вчиненню правочину, та про відсутність обставин, які обмежують можливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням, що суперечить вимогам законодавства. Таким чином, оскільки при укладенні згаданого договору наведені вище вимоги ЦК України, ЗК України, Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України» не дотримані, наявні визначені ст.ст. 203, 215 ЦК України правові підстави для визнання правочину недійсним. Існування згаданого договору перешкоджає Полтавській обласній державній адміністрації та НПП «Пирятинський» у реалізації від імені держави правомочностей користування і розпорядження майном, оскільки в силу положень ст. 148-1 ЗК України у разі повернення спірної земельної ділянки у власність держави до Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» перейдуть права та обов`язки за чинним договором оренди щодо такої земельної ділянки. Використання такого способу захисту як визнання недійсним договору оренди якнайкраще забезпечить відновлення відповідних права та інтересів держави, оскільки ця позовна вимога за своєю правовою природою є вимогою про усунення перешкод у користуванні майном і правовим наслідком її задоволення є створення державі в особі Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» належних умов і можливостей для повноцінного використання та розпорядження земельною ділянкою площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036. Щодо необґрунтованості доводів відповідача про те, що прокурором не дотримано процедури визначеної законодавством, щодо підстав та можливості представництва в суді держави в особі компетентних органів. Офісом Генерального прокурора 07.12.2021 на адреси Кабінету Міністрів України, Міндовкілля, Полтавської обласної державної адміністрації та НПП «Пирятинський» надсилалися листи за №№ 12/2-122443вих-21, 12/2-122447вих-21, 12/2-122442вих-21, 12/2-122439вих-21 відповідно, якими поінформовано уповноважені органи про протиправне надання Харківецькою сільською радою у приватну власність земельних ділянок на території НПП «Пирятинський», зокрема і спірної. Таким чином, уповноважені органи були повідомлені про те, що спірна земельна ділянка природно-заповідного фонду незаконно вибула із державної власності попри пряму заборону, передбачену ст. 84 ЗК України, та могли становити вищевказані обставини порушення державних інтересів. Проте уповноважені органи - Кабінет Міністрів України, Міндовкілля, Полтавська обласна державна адміністрація та НПП «Пирятинський» - за наявності інформації про порушення вимог законодавства заходів до призначення перевірки фактів порушення, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації тому числі подання позову не вживали та не повідомляли прокурора про відсутність такого порушення. У зв`язку з невжиттям уповноваженими органами протягом тривалого часу шести місяців, жодних заходів прокурор самостійно звернувся з позовом в інтересах держави у червні 2022 року. Таким чином, держава з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян зобов`язана забезпечити належну охорону земель природно-заповідного фонду, у тому числі і спірної ділянки, яка входить у межі НПП «Пирятинський». Виконання таких зобов`язань якнайкраще відповідає громадським інтересам, оскільки це сприятиме не лише збереженню унікального об`єкта екосистеми і стабільності навколишнього природного середовища, а й дасть населенню доступ до виняткового за красою та різноманітністю природного комплексу. За таких обставин прокурором у позовній заяві належним чином обґрунтовано необхідність захисту порушених інтересів держави та суспільства. Враховуючи наведене просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи особи, яка подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву

05 серпня 2022 року від представника відповідача ТОВ «Заудайське» адвоката Ступніка С.В. до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 212-215), у якому останній зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Заудайське» проти аргументів, викладених у відповіді на відзив заступника Генерального прокурора заперечує повністю. Позивач вкотре, повторюючи тези власне позовної заяви, досить розлого зупиняється на висвітленні процедури створення і оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. При цьому, за приписами ст.ст. 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено низку юридично значимих дій, сукупність яких, включаючи розробку, погодження та затвердження проекту створення національного парку, відносить певні земельні ділянки до статусу природно-заповідних. Але у самих матеріалах справи містяться документи, які свідчать про неповноту виконання вищезгаданих норм, що дає підстави вважати проект некоректним у відповідній частині. У листі-відповіді НПП «Пирятинський» від 20.12.2021 № 590 на запит Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 11/11-05/2196-21 від 15.12.2021 вказано про розбіжності між проектом створення та графічними матеріалами. «Підтверджуючи матеріали, які надійшли від Харківецької сільської ради земельні ділянки з кадастровими номерами, які вказані в запиті, не підтверджені графічними матеріалами про входження в територію національного природного парку «Пирятинський». До числа таких ділянок входить і спірна, у сукупність матеріалів, що містяться в проекті створення НПП «Пирятинський» не підтверджує факту входження спірної земельної ділянки до його складу. Що стосується вербально переконливого наукового терміну «просторове геоінформаційне співставлення в ідентичному масштабі», слід зауважити, що відповідачу, власне і суду, невідома наразі глибина наукового занурення шановних фахівців Інституту географії HAH України в достовірність та повноту проекту створення НПП «Пирятинський», який, містить істотні хиби саме в частині графічних, а відтак і географічних матеріалів. За таких умов, клопотання представника відповідача щодо необхідності експертних досліджень з даного питання, є абсолютно доречним та актуальним. Прокурор, підкреслюючи вихід Харківецької сільської ради за межі повноважень, неодноразово посилається на факт знаходження спірної земельної ділянки за межами населеного пункту. Але, відповідно до рішення Двадцять восьмої сесії п`ятого скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 03.2009 було ухвалено передати 443,9 га боліт, 416,1 га лук, 20,00 га лісових площ, без жодного гектара ріллі. У розпорядженні позивача знаходиться проект землеустрою щодо спірної земельної ділянки, в якому міститься його важлива складова - висновок відділу Держземагентства у Пирятинському районі Полтавської області про погодження такого проекту. Висновок же містить відомості про спірну земельну ділянку, як таку, що находиться в межах с. Харківці та є ріллею. Стосовно підстав представництва прокурором слід ще раз наголосити, що, зокрема, Національний природний парк «Пирятинський», як власне, основний процесуальний персонаж в даній справі на стороні позивача, жодним чином не ухилявся від здійснення власних функцій та повноважень в частині наміру самостійного звернення з відповідним позовом. Листом № 121 від 04.05.2022 Національний природний парк «Пирятинський» повідомив Офіс Генерального прокурора фактично лише про відсутність надходження коштів на оплату судового збору від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України. Відповідь позивача на відзив не підтверджує належним чином аргументів позовної заяви та не спростовує позиції відповідача, викладеної у відзиві.

Пояснення учасників справи у судових засіданнях

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Суду надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив на позовну заяву. Вважає, що до даного виду спору не можна застосувати строки позовної давності, оскільки порушення є триваючим. Позов є негаторним і на нього не може поширюватися норма щодо позовної давності.

Представник позивача Полтавської обласної військової адміністрації у судове засідання не з`явився, до суду надіслав письмове пояснення на позовну заяву у якому зазначив, що погоджується з викладеними у позовній заяві вимогами у повному обсязі, вважає їх повністю аргументованими та обґрунтованими, просила розгляд справи проводити без участі представника Полтавської ОВА.

Представник позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України Забур`янов В.В. у судовому засіданні пояснив, що оригінал проекту створення НПП Пирятинський знаходить у міністерстві. Проєкт створення, це не один документ, він містить наукове обгрунтування, метеріалтпогодження та картографічні метеріали. Безпосередньо матеріали погодження не могли розроблятися, оскільки це погодження з відповідними установами, органами влади користувачами, тому їх ніхто не розробляв. Канівський національний заповідник, Київський НУ ім.. Т.Шевченка- у науковому обґрунтуванні міститься підпис відповідних працівників даних установ. Вони розробили наукове обґрунтування створення НПП Пирятинський, і щодо місця знаходження, фізико-географічні умови та природні ресурси, рослинний і тваринний світ, соціально економічні характеристики економічно культурна спадщина і т.д. Там і ландшафти і рослини. Відповідно до процедури, спочатку подається клопотання про створення основи Природно-заповідного фонду. У матеріалах проекту створення присутні картографічні матеріали, велика карта, їх розробляли особи, які розробляли наукове обгрунтування. Проєкту землеустрою щодо винесення меж у натурі у НПП Пирятинський немає, але з 2019 року почалася робота із держгеокадастром, за підтримки світового банку і Німецького фонду - кредитна установа для відбудови, здійснювалоця оцефрування поєктів створення і установ Природно-заповідного фонду за ініціативи держгеокадастру, дані установи їм направляли проєкти створення. Вони вносили їх у електронний вигляд, картографічні матеріали. Лише у 2019 році це почали робити, бо не було фінансування. Площа парку становить 12000 га, відповідно до Указу Президента. Для того щоб розробити проєкт землеустрою, винести межі у натуру, це потрібні неабиякі кошти, це не одна установа в Україні, їх більше 50, тільки НПП. У зв`язку з цим було здійснено оцефрування меж, які зараз містяться на публічній кадастровій карті. Був Указ Президента про створення парку, і ці землі уже вважаються такими, що не мають бути передані у приватну власність, це землі природно - заповідного фонду, їх статус чітко визначений законодавством. Немає механізму передачі їх без погодження з відповідними органами, зокрема Міністерством, Кабінетом Міністрів України, чого здійснено не було, передано їх у приватну власність, а у даному випадку, це були землі з вилученням у користувачів, вони не могли бути передані нікому у користування. Відповідно до ч. 4 ст. 7 ЗУ «Про природний заповідний фонд», межі встановлюються до проекту створення. До проекту створення були додані картографічні матеріали, з них чітко вбачається, що земельна ділянка відповідача належить до території природно-заповідного фонду, зокрема НПП Пирятинський. Норма почала діяти 21.01.2010, Указ Президента від 11.10.2012, на момент винесення указу, такої норми не було, але на момент видачі земельної ділянки у користування ОСОБА_1 , ця норма уже діяла і відповідно на момент передачі межі парку встановлювалися відповідно проекту створення, відповідних картографічних матеріалів, які містяться у ньому. Спірні правовідносини виникли не до набрання законної сили цією частиною, а значно пізніше. Стаття 7 не передбачає розроблення документації, вона вказує, що межі ствновлюються відповідним чином. Національний природний парк належить до сфери сфери управління Мундовкілля. Воно призначає керівника вказаного органу (установи), може здійснювати певні контрольні функції, але безпосередньо управляти діяльність не може. Положення затверджені Міністерством, проєкти організацією, територіальні проекти землеустрою розробляються відповідними установами, у подальшому затверджується Міндовкіллям. Національний природний парк це самостійна юридична особа. Щодо фінансування, то вони виділяють кошти, оскільки вони є головним розпорядником коштів і контролюють їх використання у певних межах. Є певні бюджетні програми функціонування установ природно заповідного фонду на здійснення певних природоохоронних заходів, але це через мінфін, це бюджетні кошти. Мінфін їм виділяють або не виділяють певні суми на певні програми, наразі з цим є проблема. Канівський природний заповідник у Київським НУ ім.. Т.Шевченка відповідно до своїх статутів можуть здійснювати таку діяльність, здійснюють наукові розробки, інші розробки, оскільки у них у статуті містяться повноваження, щодо здійснення наукової діяльності, безпосередньо дослідних робіт. Вони на їхню думку мають право розробляти проекти створення. Кріс цього зазначив, що представник відповідача Ступнік намагається спростувати обставини, які наразі не мають значення, оскільки кінцевим результатом створення установи природно-заповідного фонду і безпосередньо розроблення є указ Президента. Він наразі не оскаржував ся, не скасований, у зв`язку з цим уся процедура створення, на їхню думку, не підлягає перегляду під час розгляду даної справи. Відповідно до п. 12.2 порядку інформаційної взаємодії між державним земельним кадастром і іншими кадастровими та інформаційними системами зазначені, що дані інших інформаційних систем розміщені на картографічній системі державного земельного кадастру у вигляді інформаційних шарів, є офіційними. З приводу того, які її вчинялися, то без розроблення проекту землеустрою, це не є доцільним, як уже зазначив держгеокадастром, за підтримки фінансування іноземних установ було оцефровано межі, які містяться у паперовому вигляді у картографічних матеріалах проектів створення різних установ природно-заповідного фонду та подано відповідні точки і координати до Міністерства, які у подальшому було передано до держгеокадастру і які внесено на публічну кадастрову карту. Відповідно до Указу Президента обсяг земель, які передаються до установ природно заповідного фонду з вилученням і без вилучення. Передача земель парку відбувалася на підставі акту Указу Президента, не підтверджується факт передачі податковою інспекцією чи факт належності таких земельних ділянок. Вилучення земель здійснюється не у власника, а у землекористувачів, тобто якщо земельна ділянка без вилучення, то наприклад користувач користувачем цієї земельної ділянки, але він повинен здійснювати свою діяльність відповідно до вимог закону природно-заповідного фонду і охорону природного середовища, якщо з вилученням то користувачем земельної ділянки стає парк, а земельна ділянка не вилучається ні у кого. Якщо були користувачі земельної ділянки до того то відповідно при створенні такого парку відбувається погодження з землекористувачем, у подальшому дана земельна ділянка передається у користування парку, якщо це землі з вилученням. Коли оголошується Указом, при створенні природно заповідного фонду, дані землі набувають статусу земель природно заповідного фондую Наразі проект землеустрою не розроблений, межі встановлюються відповідно до картографічних матеріалів проекту створення.

Представник позивача Кабінету міністрів України, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судовому засідання заявлені вимоги заступника Генерального прокурорала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним у поясненні.

Представник позивача Національного природногопарку «Пирятинський» у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала уповному обсязі, просила позовзадовольнити. Не погоджується з доводами представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Заудайське» адвоката Ступніка С.В., що землі, які включаються до складу природно-заповідного фонду визначаються за технічною документацією із земель землеустрою щодо винесення меж в натурі (якщо вона розробляється), а у разі не розроблення технічної документації -відповідно до проектів створення природно-заповідного фонду. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:005:00436, площею 1 га, розташована у межах масиву територій НПП «Пирятинський», запроектованих та наданих парку вилученням у попередніх землекористувачів. На Публічній кадастровій карті України зображено накладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 на територію НПП «Пирятинський», відповідно до картографічних матеріалів Інституту географії НАН України. Про вибуття спірної земельної ділянки із державної власності НПП «Пирятинський» стало відомо у 2021 році під час досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідач Харківецька сільська рада, рішенням 2 сесії 8 скликання Пирятинської міської ради Полтавської області від 11.12.2020 № 54, як юридична особа припинена, у результаті реорганізації шляхом приєднання до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області (том 4 а.с. 220-221).

Представник відповідача Пирятинської міської ради проти задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що спірна земельна ділянка належала на підставі письмових документів бувшому КСП ім. Димитрова, про що на підтвердження надана схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Крім того, представник зазначив, що НПП «Пирятинський» жодного року не звітувався перед податківцями по кількості гектарах земель, що перебувають у користуванні, що свідчить про невизнання останніх у власності чи обізнаності про їх межі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Заудайське» адвокат Ступнік С.В. у судовому засідання проти задоволення позову заперечував. Вважає, що оскільки проекту створення Парку відповідно до встановлених законом вимог немає, встановити реально факт накладення спірної земельної ділянки на землі Природно-заповідного фонду неможливо, що підтверджується зокрема і позицією експертної установи, яка не змогла провести експертизу. Висновок наданої прокурором експертизи заслуговує критичної оцінки. ПП «Удача» набуло речового права оренди відповідно до норм законодавства і не може бути позбавленим цього права відповідно до практики Європейського Суду з прав людини. Вважає, що з огляду на недоведеність того, що земля має реальні перетини чи накладки з землею Природно-заповідного фонду, які зовсім не визначені, вважає, що у позові має бути відмовлено у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду в судове засідання на офіційному вебсайті Судової влади України (том. 2 а.с. 128).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного реєстратора відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Соловей Л.В. у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у її відсутність (том. 4 а.с. 202, 210).

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що у період із 2006 по 2018 рік працював головою Харківецької сільської ради. До сесії сільської ради звернулося керівництво району з пропозицією створити національний природний парк. У зв`язку з тим, що земельний податок є основним видом наповнення сільського бюджету, у Національного парку парку стояло гостро питання передання земель, так званих квотних, які складають значну частину сільського бюджету, то приймалося рішення, що 100% що кожний гектар орної землі не буде передаватися НПП Пирятинський. Ця земельна ділянка була орною земельною ділянкою. Щорічно вони отримували у земельному відділі довідку, у якій чітко було розписано землі, їх призначення і т.д. Ця земельна ділянка не відносилася до луків, це завжди була орна земельна ділянка і відповідно вона ніяк не передавалася у НПП Пирятинський. На сесії жодних графічних карт не розглядалося, можливо він їх і підписав підніме. Чи він підписував охоронні зобов`язання свідок не пам`ятає, і чи взагалі він мав право їх підписувати теж. У урочищі Велика Солониця знаходяться луки, болота, сіножаті ті, що передавались у НПП Пирятинський, але ж рілля їм не передавалася. Земельна ділянка ОСОБА_3 намальована на карті,, як та, о передавалася національному парку, але то рілля. Там завжди була орна земля. Коли приймалися земельні питання, вона консультувалися із земельним відділом. Після прийняття рішення їх неодноразово, по 2 рази на рік, перевіряла прокуратура, то жодних порушень не було. Забирали рішення сесії і перевіряли їх у прокуратурі. Процедура надання особі земельної ділянки була такою: особа писала заяву, сесія приймала рішення, якщо це земельна ділянка у межах населеного пункту, то приймає рішення на виготовлення проекту експлуатації, якщо за межами, то тільки погоджує, у різні періоди, різні організації приймали рішення. Земельна ділянка ОСОБА_3 була у межах населеного пункту, тоді розробляється проект землевідведення,потім приймається рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність. Документи підписуються у земельному відділі, усіма відповідними організаціями. Коли організація робить документацію, то вона не звіряється з якимись державними реєстрами, чи немає ніяких обтяжень, обмежень, розробляється документація і приймається рішення. Жодних обмежень що даної земельної ділянки не було. На той час дана земельна ділянка оброблялася однією особою ОСОБА_3 , чия це була земля до цього, він не знає. Коли він почав працювати, ці землі належали громаді. Земля не була розпайована, і людям не належала, належала або колгоспу або сільській раді. Конкретна земельна ділянка у НПП Пирятинський ніяк не передавалася, у власність не погоджувалася. На цьому полі жодна земельна ділянка НПП не передавалася, тому, що рілля і земельний податок, це основні надходження у сільський бюджет, тому він пам`ятає, що дана земельна ділянка була ріллею

Щодо встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин.

01.12.2008 Президентом України постановлено Указ № 1129/2008 Про розширення мережі та території національного природного парку та інших природно-заповідних об`єктів».

На виконання даного Указу Пирятинська районна рада Полтавської області просила Держуправління навколишнього природного середовища підняти клопотання перед Міністерством охорони навколишнього природного середовища України про надання дозволу на проведення робіт щодо попереднього погодження місця розташування НПП «Пирятинський», про що свідчить лист від 18.02.2009 вих. № 65 (том 4 а.с. 119).

Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області листом за вих. № 621/05-01 від 06.03.2009 «Про подання на розгляд клопотання про необхідність створення національного природного парку «Пирятинський» із додатком "Орієнтовна площа під створення НПП «Пирятинський», порушило клопотання перед Міністерством охорони навколишнього природного середовища України про необхідність створення НПП «Пирятинський» (том 4 а.с. 119).

Пирятинська районна рада Полтавської області надіслала до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України клопотання «Про створення НПП «Пирятинський» (лист вих. № 86 від 11.03.2009), де вказала про те, що територія запропонована для створення 11 000 га, повністю знаходиться в адміністративних межах Пирятинського району Полтавської області, користувачі, зокрема і Харківецька сільська рада (том 4 а.с. 124-126).

Рішеннями Березоворудської сільської ради, Березоворудського технікуму Полтавської державної аграрної академії, Великокручанської сільської ради, Грабарівської сільської ради, Давидівської сільської ради, Дейманівської сільської ради, Каплинцівської сільської ради, Олександрівської сільської ради, Сасинівської сільської ради, Пирятинської міської ради, ВАТ «Каплинцівське», ДП «Пирятинське лісове господарство», ДП СГП «Березівське» попередньо погоджено створення НПП «Пирятинський» на території із вказанням площ в т.ч. з вилученням надавши їх у постійне користування (том 1 а.с. 147-157).

Рішенням 28 сесії 5 скликання Харківецької сільської радивід 17.03.2009погодженостворення НПП «Пирятинський» на території сільської ради загальною площею 880 га за рахунок земель сільської ради(боліт 443,9 га, луки 416,1 га, лісових площ 20,0 га)в тому числі з вилученням 780 гата надання їх у постійне користування НПП «Пирятинський» (боліт 443,9 га, луків 336,1 га) (том 1 а.с. 146).

Листом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.04.2009 «Щодо розгляду клопотання» (том 4 а.с. 126) повідомлено Пирятинську районну раду про розгляд та схвалення клопотаннящодо створення НПП «Пирятинський».

Рішенням 27 сесії 5 скликання Пирятинської районної ради Полтавської області від 10.04.2009 «Про попереднє погодження матеріалів вибору земельних ділянок під створення Національного природного парку «Пирятинський» із додатком попередньо погоджено матеріали вибору земельних ділянок загальною площею 12 474,18 га, в т.ч. з вилученням 7 128,0 га під створення НПП «Пирятинський», та перелік земель, що входять до складу (том 1 а.с. 136-138).

Розпорядженням голови Пирятинської районної державної адміністрації «Про надання згоди на створення на території району Національного природного парку «Пирятинський» від 16.06.2009 № 205 із додатком (том 1 а.с. 139-140), враховуючи рішення сесії міської і сільських рад та подані документи, надано згоду на створення на території району НПП «Пирятинський» загальною площею 12 028,42 га, в тому числі із вилученням у відповідних місцевих радах 5 555,14 га землі та надання її в постійне користування зазначеному парку.

У подальшому розпорядженням голови Пирятинської районної ради Полтавської області уточнено площу земельних ділянок під створення НПП «Пирятинський» від 17.07.2009 № 53 із додатком (том 4 а.с. 136-137).

Рішенням 22 сесії 5 скликання Полтавської обласної ради від 28.08.2009 «Про оголошення, зміну меж територій та об`єктів природо-заповідного фонду Полтавської області» вирішено «Дати згоду на оголошення національного природного парку "Пирятинський"........ та звернутися до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України про необхідність створення .... об`єктів (додаток 4)...." (том 14 а.с. 138-140).

Висновками Пирятинської районної санітарно-епідеміологічної станції вих. № 1530 від 29.09.2009, відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Пирятинської районної державної адміністрації вих. № 165 від 29.09.2009, відділу Держкомзему у Пирятинському районі Полтавської області вих. № 01-01.11/1072 від 04.11.2009 надано згоду на створення на території району НПП «Пирятинський» (том 1 а.с. 133-130, 141-142).

Своїми листами Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства вих. № 06-02/1172 від 01.10.2009, управління культури Полтавської обласної державної адміністрації вих. № 01-20/3164 від 07.10.2009, відділ з питань туризму і курортів Полтавської обласної державної адміністрації вих. № 01-20/278 від 12.10.2009 дали згоду на створення НПП «Пирятинський» (том 1 а.с. 143-145).

Указом Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 на території Пирятинського району Полтавської області з метою збереження, відтворення й ефективного використання цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів степової зони, що мають особливу природоохоронну, рекреаційну, наукову, культурно-освітню й естетичну цінність, створено Національний природний парк «Пирятинський» (том 1 а.с. 164-165).

Відповідно до наданих охоронних зобов`язань від 23.05.2012 Харківецька сільська рада Пирятинського району в особі сільського голови Журби Юрія Олександровича дала зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження національного природного парку «Пирятинський» відповідно до Указу Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 у межах Харківецької сільської ради Пирятинського району загальною площею 100 га. Дане охоронне зобов`язання зареєстроване в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області 25.04.2012 за № 575 (том 1 а.с. 182, 184).

Крім того, охоронні зобов`язання 24.05.2012 були підписані міським головою Пирятинської міської ради на 800 га та НПП «Пирятинський» на 5 555,14 га (том 1 а.с. 183).

14.08.2014 наказом Міністерства екології та природних ресурсів № 263 затверджено проект організації територій НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, розроблений Приватним акціонерним товариством «Науково-виробничий комплекс «Курс» (відповідно до інформації з Реєстру юридичних осіб, вид діяльності останніх: Дослідження експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук) (том 1 а.с. 211-250, том 2 а.с. 1-75). Вказаний проект містить зміст, що складається із 7 розділів. Підпункт 1.1 розділу 1 інформує про місцезнаходження, склад земель, межі та загальну площу НПП в цифрах. Розділ 7 містить додатки, один з яких під № 4 Карти і Картосхеми (том 2 а.с. 67) пустий аркуш.

У 2021 році ДП «Центр Державного земельного кадастру» було опрацьовано (тобто оцифровано, векторізовано та прив`язано до державної геодезичної мережі) географічні дані, наданів електронному виді Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України. Також, Центром ДЗК забезпечено оновлення даних в інформаційно-довідковому шарі «Природно-заповідний фонд» Публічної кадастрової карти України.

Проект створення об`єкту природно-заповідного фонду, який визначає межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду та охоронні зони, що необхідні для їхньої охорони, зберігається у Мінприроди та обласних департаментах (управліннях) екології та природних ресурсів. Такий проект визначає територію природно-заповідного фонду чи місце розташування об`єкту природно-заповідного фонду і є підставою включення у кадастрову карту інформації про існуючі обмеження та обтяження.

03.10.2012 від ОСОБА_1 надійшла до сесії Харківецької сільської ради заява про надання земельної для ведення особистого селянського господарства у розмірі 1 га із земель запаму Харківецької сьльськохї ради (том 1 а.с. 40).

Рішенням 16 сесії 6 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 03.10.2012 внесено зміни у рішення сесії від 02.07.2012, а саме у додатки до сесії, усписок громадян, у замін тих громадян, яким відмовлено надати дозвіл на на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно додатку ( том 1 а.с. 41-44).

21.07.2017 від ОСОБА_1 надійшла до сесії Харківецької сільської ради заява про затвердження проекту землеустрою щодо земельної ділянки, що посвідчують право власності на земельну ділянку, яка знаходиться у с. Харківці у адміністративних межах Харківецької сільської ради ( том 1 а.с. 45).

Рішенням 19 сесії 7 скликання Харківецької сільської ради Пирятинського району від 02.08.2017, на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.07.2017, було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та передано йому у власністьділянку площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0036 для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с. 46).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що державним реєстратором Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області Соловей Л.В. 06.08.2018 № 27403813 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42450262 від 08.08.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036 для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с. 54-55).

25 липня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою візповідальністю «Заудайське» було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (далі - Договір оренди), загальною площею 1 га, кадастровий номер :01:005:0036 на 10 років (том 1 а.с. 49-52). Строк дії договору оренди встановлено до 1.12.2028.

Відповідно до Витягу з ЄРДР від 29.07.2021 за фактом невиконання чи неналежного виконання своїх обов`язків службовими особами КМУ, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та фактом незаконного заволодіння протягом 2019-2021 років частиною об`єкта природно-заповідного фонду України, шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах, відкрите кримінальне провадження за ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 190 КК України ( том 2 а.с. 137-138).

Мотиви суду, норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Статтею 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів врегульовані спеціальним Законом України «Про природно-заповідний фонд».

Вказанийзаконвідносить національні природні парки до природно-заповідного фонду України (ст. 3 Закону).

Території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу (ст. 4 Закону)

Відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (в редакції станом на 11.12.2009) (далі - Закон № 2456-XII) порядок створення і оголошення територій та об`єктів природно- заповідного фонду регулювався Розділом VІІ цього Закону. Порядок створення й оголошення території національним природним парком (НПП) врегульовано статями 51-53 розділу VІІ Закону, які передбачають певні етапи, серед яких, погодження клопотань щодо створення НПП, розробка спеціалізованими проектними та науковими установами проекту створення НПП, який у подальшому передається уповноваженому приймати рішення про створення НПП, яким є Президент України.

Стаття 51 Закону № 2456-XII закріплювала, що підготовка і подання клопотань про створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду можуть здійснюватися органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища, науковими установами, природоохоронними громадськими об`єднаннями або іншими заінтересованими підприємствами, установами, організаціями та громадянами. Клопотання подаються до державних органів, уповноважених проводити їх попередній розгляд. Клопотання має містити обґрунтування необхідності створення чи оголошення території або об`єкту природно-заповідного фонду певної категорії, характеристику природоохоронної, наукової, естетичної та іншої цінності природних комплексів та об`єктів, що пропонуються для заповідання, відомості про місцезнаходження, розміри, характер використання, власників та користувачів природних ресурсів, а також відповідний картографічний матеріал. До клопотань додаються документи, що підтверджують та доповнюють обґрунтування необхідності створення чи оголошення територій або об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з ч. ч. 1-4, 6, 7 ст. 52 Закону № 2456-XII клопотання про необхідність створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду попередньо розглядається у місячний строк: щодо територій та об`єктів загальнодержавного значення центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища; щодо територій та об`єктів місцевого значення - органами цього центрального органу виконавчої влади на місцях. У разі схвалення клопотань центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природнього середовища та його органами на місцях проводиться їх погодження з власниками та первинними користувачами природних ресурсів у межах територій, рекомендованих для заповідання. На підставі результатів погодження клопотань центральний орган виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища забезпечує розробку спеціалізованими проектними та науковими установами проектів створення природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, заказників, пам`яток природи, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення. Проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду передаються центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища чи його органами на місцях у встановленому порядку уповноваженим приймати рішення про створення чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 5 ст. 53 Закону № 2456-XII рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України. Порядок відведення земельних ділянок природним заповідникам, біосферним заповідникам, національним природним паркам, регіональним ландшафтним паркам, а також ботанічним садам, дендрологічним паркам, зоологічним паркам визначаєтьсяЗемельним Кодексом України. Заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва й інші території та об`єкти природно-заповідного фонду, які створюються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам органами центрального органу виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Кінцевим етапом створення НПП «Пирятинський» було прийняття Президентом України Указу № 1046/2009 від 11.12.2009.

Тобто, розробка проекту створення об`єкта природно-заповідного фонду завжди передує створенню такого об`єкта. Прийняття відповідного рішення про створення засвідчує, що проєкт створення був розроблений. Такий висновок зроблено також в постанові Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 910/3724/14.

Спеціальний Закон не надає визначення поняттю «проект створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду» і не встановлює жодних правил для розробки такого проекту, як цілісного єдиного документу.

Вперше на державному рівні уніфіковано підхід до розроблення та затвердження проектів створення природних територій і об`єктів природно-заповідного фонду України у 2018 році прийняттям Методичних рекомендацій щодо розроблення проектів створення природних територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, які затверджені наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 21.08.2018 № 306. До 2018 року будь-яких вимог до форми та змісту проекту створення/оголошення об`єкта природно-заповідного фонду не передбачалось.

Враховуючи передбачену статтями 51-53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» процедуру створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, можна зробити висновок, що проект створення це сукупність документів (погоджувальних, проектних і проектно-планувальних), складення яких передувало прийняттю уповноваженим суб`єктом рішення простворення й оголошення відповідних територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

З матеріалів справи вбачається, що прокурором до позову долучено отримані від центрального органу, що забезпечує формування державної політики у сфері організації охорони та використання природно-заповідного фонду Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, а також від НПП «Пирятинський», наступні документи проекту створення НПП «Пирятинський»:

- наукове обґрунтування створення Парку, розроблене доцентом кафедри зоології біологічного факультету Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка, кандидатом біологічних Подобайлом А.В. й асистентом цієї кафедри кандидатом біологічних наук ОСОБА_4 (документ, який формується на першому етапі створення/оголошення території природно-заповідного фонду відповідно до Закону) (том 1 а.с. 105-107);

- картографічний матеріал з назвою «Проект НПП «Пирятинський» із відмітками про його погодження, у тому числі і Харківецьким сільським головою, підпис якого міститься за 11 номером у переліку погоджень (документ, який формується на першому етапі створення/оголошення території природно-заповідного фонду) (том 1 а.с. 160);

- клопотання про створення НПП «Пирятинський» від 11.03.2009, адресоване Пирятинською районною радою Полтавської області до Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (документ, який формується на першому етапі створення/оголошення території природно-заповідного фонду) (том 4 а.с. 124-125);

- лист Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 09.04.2009 до Пирятинської районної ради Полтавської області про розгляд і схвалення клопотання (документ, який формується на другому етапі створення території природно-заповідного фонду) (том 4 а.с. 126);

- рішення і листи власників та землекористувачів про погодження створення НПП «Пирятинський», зокрема рішення Харківецької сільської ради від 17.03.2009 (том 1 а.с. 146), згідно з яким під створення НПП «Пирятинський» виділено 880 га за рахунок земель сільської ради (боліт - 443,9 га, луки - 416,1 га, лісові площі - 20,0 га), в тому чисті з вилученням 780 га та надання їх у постійне користування НПП «Пирятинський» (низка документів, які формуються на другому етапі створення території природно-заповідного фонду);

- проект створення НПП «Пирятинський», розроблений старшим науковим співробітником Канівського природного заповідника, кандидатом біологічних наук ОСОБА_5 , доцентом кафедри зоології біологічного факультету Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка, кандидатом біологічних наук Подобайлом А.В. і провідним інженером кафедри ботаніки Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка Сенчилом О.А. (документ, який формується на третьому етапі створення території природно-заповідного фонду) (том 1 а.с. 110-132);

- Указ Президента України від 11.12.2009 № 1046/2009 про створення НПП «Пирятинський» на території Пирятинського району Полтавської області на землях площею 12 028,42 га, з них 5 555,14 га з вилученням (документ, який приймається на четвертому (завершальному) етапі створення території природно-заповідного фонду) ( том 1 а.с. 164-165).

Карта з назвою «Проект «НПП «Пирятинський» містить умовні позначення території Парку, у тому числі червоним кольором позначені землі, що запроектовані до складу Парку з вилученням, а також перелік підписів землевласників та землекористувачів, якими вони погодили цю карту.

Проект створення НПП «Пирятинський» розроблений науковими співробітниками кафедр зоології та ботаніки Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка і Канівського природного заповідника, що відповідно до своїх установчих документів можна віднести до спеціалізованих на розробку проектів створення територій і об`єктів природно-заповідного фонду. Безпосередньо у Законі України «Про природно-заповідний фонд України`не вказано, які саме установи підпадають під ознаки, зазначених устатті 52 вказаного Закону.

Проте, відповідно до Методичних рекомендацій щодо розроблення проектів створення природних територій та об`єктів природно-заповідного фонду України, затверджених Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 21.08.2018 № 306, визначено, що спеціалізовані проектні та наукові установи це установи, підприємства та організації, до видів діяльності яких згідно з установчими документами належать наукові дослідження та/або розробки.

Так, Указом Президента України від 25.11.1999 № 1496/99 «Про Київський національний університет імені Тараса Шевченка» встановлено, що він має непересічне значення як провідний вищий навчальний заклад України, є унікальним надбанням національної освіти, науки і культури з урахуванням сформованих у ньому авторитетних наукових шкіл. Згідно зі Статутом Київського національного університету імені Т.Г. Шевченка університет є багатогалузевим класичним закладом вищої освіти, що проводить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти, також фундаментальні та прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових та науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність. Основною метою наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності Університету є здобуття нових наукових знань шляхом проведення наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробокта їх спрямування на створення й впровадження нових конкурентоспроможних технологій, видів техніки, матеріалів тощо для забезпечення інноваційного розвитку суспільства, підготовки фахівців інноваційного типу.

Стаття 184 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) закріплювала, що землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно територіальних утворень, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно територіальних утворень; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; ґ) складання проектів впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань та створення нових; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок.

Межі НПП «Пирятинський» в натурі (на місцевості) не встановлювались у передбаченому Земельним кодексом порядку, та виділення їх в натурі (на місцевості) не вимагалось спеціальним Законом України «Про природно-заповідний фонд України», зокрема статтею 7, що не свідчить про відсутність погоджених меж Парку. Межі Парку визначались погодженою картографічною схемою територій НПП «Пирятинський», як складової Проекту створення Парку.

У 2010 році статтю 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» згідно із Законом № 1826-VI від 21.01.2010 було доповнено четвертою частиною, яка встановила, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються згідно з проектами створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Відповідні зміни до вказаної статті внесені 16.02.2010, тобто вказана норма існувала на день звернення ОСОБА_1 до Харківецької сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (21.07.2017), на день прийняття рішення про надання відповідного дозволу (02.08.2017) і на день прийняття рішення про передачу земельної ділянки у власність (02.08.2017).

Харківецька сільська рада була обізнана про місцезнаходження заповідних територій (як вилучених, так і тих, що увійшли до складу Парку без вилучення), про що свідчить підпис голови Харківецької сільської ради на карті «Проект НП «Пирятинський» (№ 11 в переліку погоджень) та підписане ним 23.05.2012 охоронне зобов`язання № 575 про прийняття під охорону 100 га земель, наданих без вилучення.

У постановах від 07.10.2020 у справі № 910/2323/18, від 15.02.2023 у справі №734/1560/20 Верховний Суд вказав, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним.

Розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж земельних ділянок, що входять до складу НПП «Пирятинський» за договором від 28.09.2012 було припинене у зв`язку із розбіжністю між проектною та фактичною площею територій через передачу частини земельних ділянок у власність фізичним особам.

Однак, не виділення земель НПП «Пирятинський» в натурі (на місцевості) відповідно до порядку, передбаченого Земельним Кодексом, не спростовує статусу земель природно-заповідного фонду та їх особливий режим використання.

У 2021 році ДП «Центр Державного земельного кадастру» було внесено дані в інформаційно-довідковому шарі «Природно-заповідний фонд» до Публічної кадастрової карти України.

Картографічні зображення території НПП «Пирятинський» з проекту створення, проекту організації території НП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів (карти «Сучасне використання територій НП «Пирятинський», «Розташування територій та ділянок НПП») та згідно з відомостями Публічної кадастрової карти України (інформаційний шар «Природно-заповідний фонд») є ідентичними.

Прокурором подано картографічні матеріали, виконані провідною українською науково-дослідною установою - Інститутом географії Національної академії наук України (листи від 15.11.2021 № 01-03/263, від 03.06.2022 № 01-03/33) ( том 1 а.с. 83-87, 89-90), а також висновок судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 30.11.2022 № 8381/22-41/21105/22-41/30941:30585/22-41 (том 4 а.с. 10-69), проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001567, порушеного за фактом незаконного вибуття земель НПП «Пирятинський»,згідно з якими за результатами просторового геоінформаційного співставлення в ідентичному масштабі земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 і території НПП «Пирятинський» встановлено їх повне накладення.

На вирішення вказаної судової експертизи були поставлені наступні питання: чи сформовані земельні ділянки, зокрема спірна, за рахунок об`єкту природно-заповідного фонду НПП «Пирятинський»? Чи відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування: - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1 га (код згідно КВЦПЗ-01.03) гр. ОСОБА_1 у межах населеного пункту на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, кадастровий номер :01:005:0036?

Згідно з висновком експерти № 8381/22-41/21105/22-41/30941:30585/22-41, спірна земельна ділянка повністю сформована за рахунок територій об`єкту природно-заповідного фонду НПП «Пирятинський». За результатами проведених досліджень встановлено, що проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1 га (код згідно КВЦПЗ-01.03) гр. ОСОБА_1 у межах населеного пункту на території Харківецької сільської ради Пирятинського району Полтавської області, кадастровий номер :01:005:0036 не відповідають за змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинним на дату державної реєстрації вказаних земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. Безпосередньо на місце розташування земельних ділянок експерти не виїжджали, з матеріалів справи вбачається, що об`єктами дослідження стали матеріали кримінального провадження у 9-ти томах, шейп-файли та в електронному вигляді графічні матеріали.

Згідно із долученою прокурором відповіддю Інституту географії HAH України від 15.11.2021 № 01-03/263 з картографічними матеріалами, наданою на запит Офісу Генерального прокурора від 30.09.2021 щодо перебування земельних ділянок, зокрема і спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036 в межах об`єкта природно-заповідного фонду НПП «Пирятинський», повідомлено, що за результатом проведеного просторового геоінформаційного співставлення меж вищеназваних земельних ділянок, у відповідності з даними публічної кадастрової карти України з межами Національного природного парку «Пирятинський», у відповідності з схемою Проекту створення НПП, встановлено, що спірна земельна ділянка розміщена в південній частині урочища «Великі Солонці» в межах території об`єкта ПЗФ НПП «Пирятинський».

Висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17).

Стороною відповідача ТОВ «Заудайське», було ініційовано проведення судової земельно-технічної експертизи, проведення якої ухвалою суду від 19.10.2022 доручено фахівцям Полтавського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", на вирішення якої поставлено питання: чи мало місце накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0036, яка належить ОСОБА_1 , на землі природно-заповідного фонду, передані до складу Національного природного парку «Пирятинський», станом на 12.10.2017 року? (том 3 а.с. 163-164).

21.09.2023 експертна установа повернула суду матеріали цивільної справи без виконання ухвали у зв`язку з неоплатою відповідачем рахунку для оплати за проведення експертизи у встановлений термін (том 4 а.с. 153-158).

Як вбачається з цього повідомлення, неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи мотивовано тим, що на думку експерта, надані на дослідження копії документів та матеріалів не є розробленим в установленому законодавством порядку Проектом створення природних територій та об`єктів природно-заповідного фонду Національного природного парку «Пирятинський» із каталогами координат (вСК63) поворотних точок меж території, земельних ділянок, що увійшли до його складу при створенні відповідно до проекту.

Тобто фактично експерт надав юридичну оцінку наданим для проведення експертизи документам (щодо проекту створення НПП «Пирятинський») з точки зору права, повноти, достатності та стилю оформлення, що є припущенням, яке не може бути покладено в основу доказування у справі.

Також, повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи було обумовлено ти, що прокурором для забезпечення проведення експертизи надано Shape-файли із даними про межі НПП «Пирятинський», отримані від державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», проте в Полтавському відділенні при Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України немає ліцензійного програмного забезпечення, яке дає можливість опрацювати файли такого формату.

Відповідно до ч. ч. 1-2, 7 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Повідомлення про неможливість надання висновку, до того ж в іншій цивільній справі, не є висновком експертизи у розумінні норм чинного ЦПК України та Закону України «Про судову експертизу», а є технічним документом, яким закінчується експертиза у разі неможливості її проведення, що вбачається з пункту 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5. При цьому, його власні судження, викладені у такому повідомленні, не можуть бути покладені в основу доказування у справі.

Технічна неможливість експерта (через відсутність необхідного ліцензійного програмного забезпечення) опрацювати надані на дослідження файли з координатами меж НПП «Пирятинський», отримані прокурором від Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, не свідчить про об`єктивну неможливість отримати висновок експерта з приводу поставлених питань і не звільняє сторону, що ініціювала експертизу, від надання доказів на підтвердження своїх заперечень.

Сторона відповідача, що ініціювала її проведення, а також інші відповідачі у справі, не були позбавлені права ініціювати доручення експертизи іншій експертній установі, однак диспозитивно розпорядились своїми процесуальними правами на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, відповідач не спростовував доказового значення наданого прокурором висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 30.11.2022 № 8381/22-41/21105/22-41/30941:30585/22-41, а також інших доказів на підтвердження факту перебування спірної земельної ділянки у межах об`єкта природно-заповідного фонду НПП «Пирятинський».

Окрім вищевказаного експертного висновку, прокурором на підтвердження факту формування спірної ділянки за рахунок земель НПП «Пирятинський» надано наступні докази: проект створення НПП «Пирятинський» (2009 рік), склад якого узгоджується з положеннямиЗакону України «Про природно-заповідний фонд України`і включає кольоровий картографічний матеріал, на якому зображено місцезнаходження природно-заповідних земель на території Харківецької сільської ради; проект організації території НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів (2013 рік), який також містить кольорові картографічні матеріали (том 1 а.с. 110-132) із зображенням місцезнаходження природно-заповідних земель на території Харківецької сільської ради, обриси яких є ідентичним проєкту створення; текстові та картографічні матеріали Інституту географії Національної академії наук України від 15.11.2021 № 01-03/263, якими підтверджено накладення меж спірної земельної ділянки на територію Парку на землях Харківецької сільської ради; текстові та картографічні матеріали Інституту географії Національної академії наук України від 03.06.2022 № 01-03/33, якими підтверджено накладення меж спірної земельної ділянки на територію Парку на землях Харківецької сільської ради, які надавалися з вилученням.

Згідно зістаттею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (в редакції, що діяла станом на час виникнення передання у власність та в оренду спірної земельної ділянки) землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно дозаконунадано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно достатті 6 цього Законуоб`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Законом України «Про природно-заповідний фонд України» (стаття 9) визначено вичерпний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, який не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для сільськогосподарських потреб, а заготівля сіна та випасання худоби можуть здійснюватися лише за умови, що така діяльність не суперечить їх цільовому призначенню, а також встановленим вимогам щодо їх охорони і відтворення.

Статтею 14 вказаного Закону визначено, що режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначається відповідно до цього Закону з урахуванням їх класифікації та цільового призначення.

Земельним Кодексом України (розділ 7 ст. 44) визначено, що до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки- пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Частинами 1-2 статті 45 Земельного кодексу України передбачено, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно зі статтею 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до пункту «г» частини четвертої цієї статті до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду,що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЗК України землі природно-заповідного фонду віднесені до особливо цінних земель.

Частиною 2 ст. 150 ЗК України визначено, що земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Згідно з вимогами статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Спірна земельна ділянка належить до земель державної форми власності, що перебуває в межах об`єкта природно-заповідного фонду та у постійному користуванні національного природного парку, отже має особливий порядок використання за цільовим призначенням і не могла бути передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства без передбаченого законом порядку узгодження зміни цільового призначення.

Ця земельна ділянка після постановлення Указу Президента України № 1046/2009 про створення НПП «Пирятинський» в силу імперативної вказівки з 11.12.2009 набула статусу земель природно-заповідного фонду.

Передача у власність земельних ділянок громадянам і юридичним особам зі зміною їх цільового призначення здійснюється за проектами землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленомустаттею 186-1 цього Кодексу(частина восьмастатті 118 ЗК України).

Відповідно до частини третьоїстатті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території чив межах об`єкта природно-заповідного фонду,підлягає погодженню із структурним-підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 7 Земельного Кодексу України визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 19.05.2021 у справі № 371/470/17 зробив висновок, що отримання у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду для цілей ведення особистого селянського господарства без відповідних згоди та погодження суперечить вимогам законодавства.

Спірна земельна ділянка належить до тієї частини земель Харківецької сільської ради, що надавалися у постійне користування НПП «Пирятинський» з вилученням, розташована у масиві земель поза межами села Харківці, є землею державної форми власності, розпорядником якої є відповідна обласна державна адміністрація в силу норм ст. 84, 122 ЗК України. Тобто, титульним володільцем спірної земельної ділянки є Полтавська обласна державна адміністрація (наразі, згідно з Указом Президента України № 68/2022 від 24.02.2022- Полтавська обласна військова адміністрація).

З матеріалів справи вбачається, що Полтавською обласною державною адміністрацією не погоджувалась передача спірної земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1 із зміною цільового призначення використання землі, а Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів не отримувало проектів рішень Уряду та відповідної документації щодо вилучення, надання, зміни цільового призначення земельних ділянок в межах НПП «Пирятинський».

Орган місцевого самоврядування, приймаючи рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення землевпорядної документації, затверджуючи її і передаючи спірну ділянку у приватну власність відповідача, мав враховувати зазначену обставину та пересвідчитися в тому, що відповідна земля не є територією національного природного парку, враховуючи те, що станом на час прийняття рішень існувало підписане головою сільської радиохоронне зобов`язання, існувала картографія із проєкту створення (2009 р) та із проєкту організації території НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів (2013 р). Відсутність визначення меж національного парку в натурі (на місцевості) не звільняло місцеву раду від обов`язку діяти в межах передбачених законом повноважень.

Таким чином, затвердження розробленої на замовлення ОСОБА_1 землевпорядної документації та передання спірної земельної ділянки їй у приватну власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (тобто зміною цільового призначення) відбулося без відповідного погодження у передбаченому закономпорядку.

Незаконне передання спірної земельної ділянки у приватну власність із державної, що має особливий режим використання земель природно-заповідного фонду, нівелює законність її подальшого передання в оренду, у зв`язку із чим договір оренди є недійсним в силу ч. 1 ст. 203 ЦК України, а речові права, на підставі якого вони виникли (право оренди), підлягають припиненню.

Відповідно до абзацу третього преамбули до Закону України «Про природно-заповідний фонд» природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Тому на землях природно-заповідного фонду заборонена будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням (речення перше частини третьоїстатті 7 цього Закону).

Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, зокрема пляжної зони, та об`єкта природно-заповідного фонду, з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному водному об`єкту.

Велика Палата Верховного Суду раніше вже звертала увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина першастатті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18,19, пункти «а» і «б» частини першої статті 91, пункти «а» і «б» частини першої статті 96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 127), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (пункт 90), від 14 листопада 2018 року № 183/1617/16 (пункт 148), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 53), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117)).

З огляду на вищевказане у втручанні держави у право володіння спірною земельною ділянкою ОСОБА_1 та орендарем ПП «Удача», що відноситься до території національного природного парку, є легітимна мета контролю за використанням цієї земельної ділянки за цільовим призначенням згідно із загальними інтересами. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель природно-заповідного фонду.

Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням закону потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку, тому за таких умов негаторний позов є ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захистузакономабо договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, азаконабо договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (див. пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, також постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 24).

Критеріями ефективності судового рішення про задоволення позову щодо захисту прав власників і користувачів земельних ділянок є: судове рішення забезпечить захист/відновлення порушеного/оспорюваного права/інтересу; у позивача не буде потреби ще раз звертатися до суду з іншими вимогами (виконання завдання судочинства); судове рішення можливо виконати.

У даній справі предметом позову є вимоги: про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження та передання земельної ділянки приватну власність ОСОБА_1 ; скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку та припинення праві власності ОСОБА_1 на земельну ділянку; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське»; скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та припинення права оренди ТОВ «Заудайське» на земельну ділянку; зобов`язання ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» повернути у власність держави спірну земельну ділянку.

Мета позову спрямована на усунення перешкод власникові (у даному випадку - держава), який не втратив володіння специфічним об`єктом цивільних відносин (земельною ділянкою на території об`єкта природно-заповідного фонду), у користуванні та розпорядженні цією ділянкою шляхом її повернення.

Серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном згідно зі статтею 391 ЦК України (негаторний позов).

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Тобто, власник може подати негаторний позов, якщо він не втратив володіння його майном, але є перешкоди у користуванні та розпорядженні останнім.

Власник, який зберігає володіння його майном, може заявити негаторний позов (про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні відповідним об`єктом), зокрема шляхом повернення майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.20 22 у справі №483/448/20 Верховний Суд зазначив, що обов`язок орендаря повернути спірну земельну ділянку є наслідком визнання недійсним відповідного договору (пункт 9.59).

Негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення, і приписи про позовну давність на такі позови не поширюють дію (пункт 7.34 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16). Тобто, на позовну вимогу прокурора про повернення земельної ділянки не поширюється позовна давність.

Суд у цій справі вважає за необхідне застосувати позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі № 554/10517/16-ц від 20.06.2023, за змістом якої зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням закону потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку, тому за таких умов негаторний позов є ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику (пункти 7.29-7.30).

Також, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.06.2023 у справі №554/10517/16-ц, встановлення підстав для захисту порушених прав на землю в межах негаторного позову перебуває у зв`язку із законністю рішень органів держави або місцевого самоврядування, на підставі яких відбулись, зокрема, зміни у реєстраційному підтвердженні державою такого права за позивачем. Оскільки незаконність таких рішень має бути встановлена компетентним органом, то оскарження до суду таких рішень з вимогою їх скасування не є обов`язковою умовою реалізації відповідного негаторного позову.

Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 545/1847/20 (провадження № 61-8128св 22) виснував, що суди попередніх інстанцій не врахували, що вимога про визнання наказу незаконним, його скасування є неефективним способом захисту, оскільки рішення органу державної влади за умови його невідповідностізаконуне тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване, і незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, суд має самостійно надати правову оцінку рішенню органу державної влади та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Крім того, скасування запису про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку є неефективними способом захисту, оскільки відновлення порушених прав забезпечується зобов`язанням повернути земельну ділянку.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомоїстатті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Таким чином, припинення права власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку та зобов`язання повернути її у власність держави та у постійне користування національного природного парку матиме наслідком внесення державним реєстратором до реєстру відомостей про припинення права власності, що буде відповідати ефектиному способу захисту та призведе до належного виконання рішення у справі.

Стосовно представництва Офісом Генерального прокурора інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Міндовкілля прокурор зазначив, що уповноважений державний орган не ухвалював рішення про припинення зазначеного права, а також відбулася зміна цільового призначення землі з передачею для ведення особистого селянського господарства, що порушує права та інтереси держави в особі позивачів, які не вживали заходів для повернення цієї ділянки у постійне користування держави, хоча були обізнані про порушення , спірна ділянка належить до земель державної власності, входить в межі об`єкта природно-заповідного фонду та передана НПП «Пирятинський».

Так у грудня 2021 року Офіс Генерального прокурора звернувся до Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації), Національного природного парку «Пирятинський» з листом про з`ясування обізнаності установ з приводу вибуття із державної власності земель природно-заповідного фонду, унаслідок чого порушено права та інтереси держави та щодо наміру установою звертатися до суду з приводу останнього (том 1 а.с. 78-93). Кабінет Міністрів України, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавська обласна державна адміністрація (Полтавської обласної військової адміністрації), Національний природний парк «Пирятинський» надали прокурору відповідь про те, що останні з позовами до суду про повернення спірної земельної діляни не зверталися, що свідчить про нездійснення захисту інтересів держави.

У зв`язку з невжиттям уповноваженими органами протягом тривалого часу - шести місяців, жодних заходів, прокурор самостійно звернувся з позовом в інтересах держави у червні 2022 року. Таким чином, прокурор діяв в інтересах держави, з метою захисту екосистеми України та дотримання екологічних прав громадян, забезпечення належної охорони земель природно-заповідного фонду, у тому числі і спірної ділянки, яка входить у межі НПП «Пирятинський».

На реалізацію вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» попередньо до звернення до суду, Офісом Генерального прокурора у травні 2022 року повідомлено про це Кабінет Міністрів України, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавську обласну державну адміністрацію (Полтавської обласної військової адміністрації), Національний природний парк «Пирятинський» (том 1 а.с. 66-77).

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Відтак, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації), Національного природного парку «Пирятинський».

Відповідно до абзацу третього преамбули до Закону № 2456-XII природно-заповідний фонд охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання. Україна розглядає цей фонд як складову частину світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Тому, на землях природоохоронного та історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням (частина третя статті 7 цього Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду раніше вже звертала увагу на те, що у спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункти «а» і «б» частини першої статті 91, пункти «а» і «б» частини першої статті 96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. mutatis mutandis постанови від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 127), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (пункт 90), від 14 листопада 2018 року № 183/1617/16 (пункт 148), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 53), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.75)).

Контроль за використанням земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду згідно з її цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для територіальної громади міста Пирятин зокрема, оскільки люди зацікавлені у збереженні територій НПП «Пирятинський», що став об`єктом природно-заповідного фонду незадовго до виникнення спірних правовідносин і на території якого заборонене використання землі для сільськогосподарського призначення. Повернення територіальній громаді Пирятина земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цієї ділянки. Дотримання встановлених законодавчих заборон щодо обігу такої ділянки є необхідною умовою її використання з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному об`єкту природно-заповідного фонду.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.

Право прокурора повернути земельну ділянку Пирятинській ТГ, яка знаходиться під об`єктами природно-заповідного фонду, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її передання на користь фізичної особи передбачене у чинному законодавстві України, приписи якого та практика їхнього застосування щодо повернення такої ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними. Немає жодних підстав вважати, що ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» не могли співвіднести чіткі законодавчі заборони з конкретним об`єктом на місцевості та власними діями щодо останньої.

Враховуючи, зокрема, поведінку як органів місцевого самоврядування, які прийняли протиправні рішення, так і поведінку ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» щодо отримання у власність земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду для ведення сільськогосподарського виробництва загальний інтерес у контролі за використанням цієї ділянки для гарантування безпечності довкілля, непогіршення екологічної ситуації, забезпечення правомірного, раціонального й ефективного користування земельними ділянками у межах НПП «Пирятинський» переважає приватний інтерес ОСОБА_1 у збереженні ним контролю за цією ділянкою.

Земля є унікальним обмеженим природним і базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності та добросовісності, які є одними із фундаментальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункти 75-76), від 20 липня 2020 року у справі № 923/196/20 (пункт 39), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 132)).

На думку суду, за обставин цієї справи і ОСОБА_1 , і ТОВ «Заудайське» не могли не знати про те, що земельна ділянка знаходиться у межах НПП «Пирятинський», розміщеному у цьому місці. В силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельної ділянки, проявивши розумну обачність, як ОСОБА_1 так і ТОВ «Заудайське» могли і повинні була знати про те, що ця ділянка є об`єктом природно-заповідного фонду. Тому немає підстав вважати, що у спірній ситуації, мали місце недобросовісні дії лише з боку органів місцевого самоврядування. А крім того, законодавство України надає ОСОБА_1 як стороні ефективні засоби відновлення своїх прав.

Згідно з принципами диспозитивності та змагальності у цивільному процесі України сторони вільні у розпорядженні їхніми процесуальними правами (зокрема, і щодо подання зустрічного позову), несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій, а суд не має можливості розглянути не ініційовані сторонами питання (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частини перша четверта статті 12, частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Харківецька сільська рада й ОСОБА_1 знали чи повинні були знати про неможливість передання та отримання спірної земельної ділянки для вказаної мети. Проте передача земель природно-заповідного фонду у приватну власність всупереч встановленій забороні відбулася. Поведінка обох у спірних правовідносинах була недобросовісною.

З викладеного вище слідує, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Заудайське» договір оренди земельної ділянки є недійсним.

Повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду здійснюється шляхом її вилучення у землекористувача.

Згідно з принципами диспозитивності та змагальності у цивільному процесі України сторони вільні у розпорядженні їхніми процесуальними правами (зокрема, і щодо подання зустрічного позову), несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій, а суд не має можливості розглянути не ініційовані сторонами питання (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частини перша четверта статті 12, частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

У постанові від 10.12.2021 у справі № 924/454/20 Велика Палата Верховного Суду розтлумачила пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і зазначила, що рішення суду про витребування майна є саме по собі підставою для державної реєстрації права власності на таке майно: «на підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем». Також Суд вважає пред`явлення власником вимоги про скасування рішень / записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем неефективним для відновлення його права.

Відтак, замість хибного запису про державну реєстрацію до реєстру підлягає внесенню належний запис про право власності позивача саме на підставі рішення суду про задоволення позову щодо повернення у власність держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації земельної ділянки.

Щодо розподілу судовит витрат

Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі за подачу позову до суду Офісом Генерального прокурора було сплачено судовий збір у сумі 19 848,00 грн (а.с. 35 т. 1; із розрахунку по 2 481 грн за кожну із восьми заявлених вимог немайнового характеру).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з ОСОБА_1 на користь Офісу Генерального прокурора підлягає компенсації судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Полтавської обласної державної адміністрації (Полтавської обласної військової адміністрації), Національного природного парку «Пирятинський» до Харківецької сільської ради Лубенського району Полтавської області, Пирятинської міської ради Полтавської області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Заудайське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний реєстратор Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Соловей Людмила Василівна про повернення земельної ділянки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути у власність держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації (наразі Полтавської обласної військової адміністрації) земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером :01:005:0036.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, , p/p UA0000164, ДКСУ м. Київ) суму судового збору за подачу позову до суду у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Генеральна прокуратура України, адреса місця знаходження: 010011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, .

Позивач: Кабінет Міністрі України, адреса місця знаходження: 01008, м. Київ, вул. М.Грушевського, 12/2, коду ЄДРПОУ немає.

Позивач: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, адреса місця знаходження: 03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35, .

Позивач: Полтавська обласна державна адміністрація (Полтавської обласної військової адміністрації), адреса місця знаходження: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 45, .

Позивач: Національний природний парк «Пирятинський», адреса місця знаходження: 37000, м. Пирятин Лубенського району Полтавської області, вул. Європейська, 14, .

Відповідач: Харківецька сільська рада Лубенського району Полтавської області, адреса місця знаходження: 37022, с. Харківці Пирятинської ОТГ Лубенського району Полтавської області, вул. Центральна, 1, .

Відповідач: Пирятинська міська рада Полтавської області, адреса місця знаходження: 37000, м. Пирятин Лубенського району Полтавської області, вул. Соборна, 42, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Заудайське», адреса місця знаходження: 37030, с. Каплинці Пирятинської ОТГ Лубенського району Полтавської області, вул. Садова, 6, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області Соловей Людмила Василівна, адреса місця знаходження: 37000, м. Пирятин Лубенського району Полтавської області, пл. Героїв Майдану, 2, .

Суддя Ю.О.Ощинська