Провадження №2-др/155/3/25
18.06.2025 м. Горохів
Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Сметани В.М.,
при секретарі судових засідань Воронюк Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терещука Юрія Олександровича про стягнення з Горохіської міської ради Луцького району, ОСОБА_2 компенсації понесених витрат щодо розгляду справи та на професійну правничу допомогу
На адресу суду 17 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Терещука Юрія Олександровича надійшло клопотання про стягнення судових витрат пов`язаних із розглядом справи та наданням правової допомоги.
Клопотання мотивує, що позовні вимоги задоволені. Вказує, що в позовній заяві було зроблено заяву про заплановані витрати на правову допомогу. Окрім витрат на правову допомогу ОСОБА_1 понесла витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 8481,60 гривень.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подана заява про розгляд справи у їх відсутності, просить задовольнити заяву.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Абзацом 2 частини 3 статті 6 ЗУ «Про судовий збір» визначено, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Як вбачається із позовної заяви, позивачем було заявлено дві позовні вимоги не майнового характеру.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору при поданні позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою: становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України та керується нею. Так судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (частина 6 статті 141 ЦПК України).
Задовольнивши позов суд повинен також вирішити питання стягнення судових витрат з відповідача у відповідності до статті 141 ЦПК України.
Отже, оскільки позивачем при подачі було сплачено судовий збір, позовні вимоги задоволено, на підставі ст.141 ЦПК України, слід стягнути з кожного відповідача в сумі 1211,20 гривень.
Щодо інших вимог представника позивача, а саме стягнення судових витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, а також витрат пов`язаних із проведенням експертизи, суд зазначає наступне.
Вищезазначене судове рішення ухвалено 04 червня 2025 року, було проголошено вступну та резолютивну частину.
Згідно з довідки про доставку електронного документу, вступна та резолютивна частини рішення було надіслано одержувачу ОСОБА_3 в електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 05 червня 2025 року, 23:14:41.
Проте, ОСОБА_3 вказує, що рішення Горохівського районного суду Волинської області отримав 13 червня 2025 року, він не був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, у зв`язку із відсутності інтернет зв`язку.
Однак, як встановлено судом, про результат розгляду справи представник ОСОБА_1 адвокат Терещук Ю.О. дізнався 05 червня 2025 року, після отримання в електронному кабінеті вступної та резолютивної частини рішення.
Відповідно до ч.1 ст.268 ЦПК України, рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час проголошення повного рішення суду суд може оголосити лише його вступну та резолютивну частини та негайно вручити копії такого рішення учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні.
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У частині 8 статті 141 ЦПК України, зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стаття 246 ЦПК України, також встановлює, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Тобто, умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору) є подання сторонню відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом (пункт 18 постанови Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 907/16/23).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку.
Таким чином, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суд, тобто проголошення судом вступної та резолютивної частини.
Виходячи з викладеного останнім днем на подання доказів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України є 09 червня 2025 року, тобто представником позивача пропущений строк визначений ч.8 ст.141 ЦПК України.
Згідно статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Терещук Ю.О. заявляє про поновлення строку, оскільки вважає, що строк такий пропустив, оскільки акт приймання - передавання правничої допомоги для підписанння ОСОБА_1 (місце проживання с. Квасів та його с. Тарсове Луцького району) надсилався поштовим зв`язком та відповідно були пропущені терміни для подання доказів для суду з поважних причин. Окрім того, ОСОБА_1 не була впевнена, що рішення було на її користь.
При цьому приписи чинного ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи «Пономарьов проти України», вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.
Згідно зі ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.
Із заявою про розподіл судових витрат представник позивача звернувся 16 червня 2025 року.
Суд вважає, що представником позивача пропущений строк на подання заяви про розподіл судових витрат і причини пропуску не є поважними, оскільки вступна та резолютивна частина ухвалене судом 04 червня 2025 року за участю позивача, та згідно з довідкою про доставку електронного документу, вищевказане рішення (вступну та резолютивну частину) було надіслано одержувачу ОСОБА_3 в електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 05 червня 2025 року, 23:14:41.
В прохальній частині позовної заяви представником позивача не зазначалася вимога щодо стягнення будь яких судових витрат з відповідачів, в тому числі і витрат за проведення експертизи.
Крім того, ні позивачем, ні її представником до закінчення судових дебатів у даній справі, не заявлено клопотання про подання доказів щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які будуть подані протягом пяти днів після ухвалення рішення.
Враховуючи наведене, дані докази були надані ОСОБА_3 поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, внаслідок чого в задоволені даної вимоги слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.82, 137, 141 270 ЦПК України, суд,-
Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Горохівської міської ради Луцького району Волинської області на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
В іншій частині заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту додаткового рішення 18 червня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана