Справа № 487/4032/23
Провадження № 2-др/487/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

12.06.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Самедової Р.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Філевського Ростислава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Машкова Світлана Михайлівна, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Філевського Р.М., в якій він просив ухвалити додаткове судове рішення у справі № 487/4032/23, яким вирішити питання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, стягнувши з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним. Зазначеним рішенням суд не вирішив питання про розподіл судових витрат. Відповідачка у відзиві на позовну заяву повідомила, що попередній (орієнтовний)розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи складають 20 000 грн - оплата фіксованого гонорару за представництво адвокатом Філевським Р.М. інтересів відповідачки та складання процесуальних документів при розгляді справи в суді першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги № 1 від 24.07.2023. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надається копія зазначеного договору, ордер АІ № 1431282 від 25.07.2023, платіжний документ № 144254109 від 25.07.2023 на суму 20 000 грн. Після ухвалення судом рішення у справі 26.05.2025 ОСОБА_1 з АО "Шарк", від імені якого виступає адвокат Філевський Р.М., підписано акт прийняття-передачі наданих послуг за договором № 1 від 24.07.2023 про надання правової (правничої) допомоги, в якому наведено детальний опис наданих послуг адвокатом Філевським Р.М. Зважаючи на відмову у задоволенні позову, з позивача підлягає стягненню сума на відшкодування витрат відповідачки на надання правничої допомоги в сумі 20 000 грн.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Філевський Р.М. не був присутнім, в заяві про ухвалення додаткового рішення просив її розгляд здійснювати за відсутності представника відповідачки.

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Сидоренко Т.В., належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, їх неприбуття не перешкоджає розгляду заяви. При цьому представник позивача подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 20.05.2025, в якому просила відмовити в задоволенні вимог відповідачки про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, оскільки витрати відповідачки заявлені у відзиві на позов не є обґрунтованими та розумними, не доведеними належними та допустимими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так, відповідно до ч. 2 зазначеної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничної допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Також у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 Касаційний цивільний суд вказав, що "зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи".

У додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 15.09.2023 представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Філевський Р.М. подав відзив на позовну заяву у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Машкова С.М., про визнання заповіту недійсним, в якому повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку з розглядом справи, становить 20 000 гривень - оплата фіксованого гонорару за представництво адвокатом Філевським Р.М. інтересів відповідачки та складання процесуальних документів (заяв по суті справи та з процесуальних питань) при розгляді справи в суді першої інстанції на підставі договору про надання правничої допомоги № 1 від 24.07.2023. У відзиві на позовну заяву зазначено, що додаткові докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу будуть подані в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Крім того, представник відповідачки - адвокат Філевський Р.М. в судовому засіданні 22.05.2025 до закінчення судових дебатів заявив про наміри подати докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та просив вирішити питання щодо їх стягнення після ухвалення рішення по суті спору.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Машкова С.М., про визнання заповіту недійсним.

26.05.2025 надійшла заява від адвоката Філевського Р.М. про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником відповідачки надані такі докази: ордер АІ № 1431282 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 24.07.2023 у Заводському районному суді м. Миколаєва, Миколаївському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду адвокатом Філевським Р.М., виданий Адвокатським об`єднанням "ШАРК" 25.07.2023; договір № 1 від 24 липня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням "Шарк", від імені якого цей договір підписано представником адвокатського об`єднання адвокатом Філевським Р.М., та Ісаєвою І.В., предметом якого є, зокрема представництво інтересів (участь у судових засіданнях в якості представника відповідача) у цивільній справі № 487/4032/23, підготовка заяв по суті справи, а також заяв з процесуальних питань (заяв, клопотань, заперечень) у кількості, необхідній для конкретної справи, до суду першої інстанції. У договорі визначено розмір гонорару (винагороди) за надання клієнту правової (правничої) допомоги, зокрема підготовка процесуальних документів (заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань), представництво інтересів (участь у судових засіданнях) в суді першої інстанції у розмірі 20 000 грн.

Відповідно до платіжного документа № 1.07.2023 ОСОБА_1 АО "ШАРК" сплачено 20 000 грн - гонорар згідно з п. 2.2.1 договору 3 1 від 24.07.2023.

26.05.2025 ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання "Шарк" в особі адвоката Філевського Р.М. підписали акт прийняття-передачі наданих послуг за договором № 1 від 24.07.2023 про надання правової (правничої) допомоги, в якому зазначено, що узгоджена вартість послуг становить 20 000 грн, а також опис наданої правової дпомоги і фіксована сума гонорару 20 000 грн. При цьому з опису наданої правової допомоги (п. 20) встановлено, що відповідачці, серед інших, надано послугу з підготовки та подання через підсистему "Електронний суд" до Заводського районного суду м. Миколаєва заяви з процесуальних питань - заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 487/4032/23 (витрачено часу 3 години), вартість цієї окремої послуги не зазначена.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду ВС висловила позицію в постанові від 2 лютого 2024 року по cправі № 910/9714/22, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на що, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Таким чином, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, з нього на користь відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких буде становити 17 142,86 грн (20 000 грн : 21 год = 952,38 грн (вартість 1 години); 20 000 грн - 2 857,14 грн (вартість послуг за 3 години складання заяви про ухвалення додаткового рішення) = 17 142,86 грн).

Суд вважає, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Підстав для відмови у стягненні з позивача витрат на правничу допомогу на користь відповідачки, як про це просила його представник у клопотанні від 20.05.2025, судом не встановлено. Крім того, ні позивачем, ні його представником, відповідно до ст. 81 ЦПК України, не доведено недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Подане клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги містить лише загальне посилання, що витрати відповідачки не є обґрунтованими та розумними, не доведеними належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Філевського Ростислава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Машкова Світлана Михайлівна, про визнання заповіту недійсним додаткове рішення про судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 142,86 (сімнадцять тисяч сто сорок дві грн вісімдесят шість коп) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.06.2025.

Суддя Т.А. Карташева