П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослоя Г.Г.

суддів Джуги С.Д., Мацунича М.В.

з участю секретаря Ормош О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 308/12544/16-ц, головуючий суддя Придачук О.А.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , третя особа - Ужгородський районний відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки недійсним.

Згідно ухвали суду від 25.11.2021 до участі у справі залучено правонаступників померлого позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , 1982 року народження та ОСОБА_5 , 1983 року народження.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рутковський С.В., подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали суду, як така, що постановлена з порушенням процесуального права, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача та його представника про повторний чи-то перенесений розгляд справи. Відсутні також ухвали про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті, а відтак розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, про що свідчать такі ухвали суду як витребування доказів, залучення спадкоємців, заміна позивача тощо, тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Зазначає, що відсутня також ухвала Ужгородського міськрайонного суду про прийняття до свого провадження цивільної справи № 308/12544/16-ц. Вказує на те, що Ужгородським міськрайонним судом не виконано постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 16.04.2018 про скасування ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2017 та питання щодо скасування заходів забезпечення позову передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Просив, крім іншого, врахувати, що відмова суду перенести засідання за клопотанням адвоката, що брав участь в іншому процесі, та розгляд справи без захисника (представника) є порушенням ст. 6 право на справедливий суд.

Відповідач ОСОБА_3 , від імені якого діє адвокат Кричфалушій В.І., у відзиві на апеляційну скаргу просив таку залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 308/12544/16-ц без змін.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у режимі відео конференції.

Заслухавши суддю, думку представника ОСОБА_3 - адвоката Кричфалушія В.І., який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, розглянувши питання за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомленні і їх неявка не перешкоджає розгляду справи, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 у справі № 2-6236/11 зробив правові висновки про те, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».

Умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача. При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, від 20 травня 2021 року у справі № 522/13928/15, від 18 серпня 2021 року у справі № 495/9414/15-ц, від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18, від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч.6 ст. 128 ЦПК України).

Згідно з положеннями п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (ч. 5 ст. 130 ЦПК України).

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч.5 ст. 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (ч.6 ст. 14 ЦПК України).

У справі, яка переглядається, встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 грудня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні, без проведення попереднього судового засідання.

Розгляд справи у суді першої інстанції неодноразово відкладався. Апеляційний суд також переглядав справу не один раз.

Останні два судові засідання у цій справі були призначені судом першої інстанції на 25 листопада 2024 року та 11 грудня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, які законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У суді першої інстанції інтереси апелянта представляв адвокат Рутковський С.В.

В судові засідання, призначені на 25 листопада та 11 грудня 2024 року, ані ОСОБА_1 , ані її представник - адвокат Рутковський С.В. не з`явилися.

Матеріалами справи встановлено, що судом першої інстанції вжито усіх можливих заходів щодо направлення судових повісток позивачці ОСОБА_1 на її поштову адресу, яка зазначена нею у процесуальних документах, зокрема у апеляційній скарзі, та її представнику - адвокату Рутковському С.В.

Твердження апелянта про відсутність доказів повідомлення про повторний чи-то перенесений розгляд справи, спростовуються матеріалами справи, зокрема, його ж заявою про відкладення розгляду справи від 10.12.2024, що свідчить про обізнаність адвоката про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 85).

Про судові засідання, представник позивача адвокат Рутковський С.В. був повідомлений також у додаток «Viber», про що свідчать довідки суду про доставлення повідомлення у додаток «Viber» (а. с. 79, 87).

Крім того, судові повістки про розгляд справи також відповідно до картки руху документу були доставленні до підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, а Рутковський С.В., як адвокат, відповідно до вимог частини шостої статті 14 ЦПК України, в обов`язковому порядку зобов`язаний реєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), за-для забезпечення обміну документами між судом та адвокатом.

Верховний суд у постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 638/7210/15-ц зауважує, що саме позивач, як особа, яка ініціювала судовий процес з метою захисту своїх прав, свобод та інтересів, має бути зацікавлений у тому, щоб організувати належне та своєчасне отримання кореспонденції суду.

Ураховуючи наведене, можна дійти висновку, що суд першої інстанції вжив заходів з використанням передбачених нормами ЦПК України процесуальних засобів щодо належного повідомлення позивачів про час, місце та дату судового засідання.

Твердження апелянта про те, що інші особи, які залучені ухвалою Ужгородського міськрайонного суду 25.11.2021, як правонаступники позивача, також належним чином не повідомлялись про дату та час розгляду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки ними, ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

Посилання апелянта на постанови Верховного суду від 21 жовтня 2019 у справі № 759/15271/17, від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19, від 18 січня 2021 року у справі № 760/2245/18, від 20 січня 2021 року у справі № 569/5089/17, від 10 лютого 2021 року у справі № 598/2250/19 про те, що закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті не відбулося, тобто розгляд справи перебував на стадії підготовчого процесу, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду й відповідно, застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, колегія суддів до уваги не бере, оскільки Верховним Судом були зроблені такі висновки щодо застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України до внесення до нього змін Законом України № 3200-ІХ, який набрав чинності 21 липня 2023 року, яким законодавець вже передбачив наслідки повторної неявки належним чином повідомленого позивача й у підготовче засідання (залишення позову без розгляду).

Також колегія суддів зауважує, що справа перебуває у провадженні суду з листопада 2016 року. За цей час, апелянтка жодного разу не з`явилася у судове засідання, а її представник за 8 років прибув у судове засідання один разу у суді першої інстанції та один раз у суді апеляційної інстанції.

Крім цього, як свідчать матеріали справи позовна заява неодноразово залишалася судом без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивачів, а саме:

- ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 квітня 2017 року (а.с. 172 том 1 ), яка була скасована ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 29 серпня 2017 року (а.с. 215, 216-217 том 1);

- ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 липня 2023 року (а.с. 195-199 том 2 ), яка була скасована постановою Закарпатського апеляційного суду від 31 січня 2024 року (а.с. 23-25 том 3).

Також апелянтка та її представник не були позбавлені можливості звернутися до суду із заявами про розгляд справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду чи розгляду справи у їх відсутності, але своїм правом не скористалися.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

Заявник із великим ступенем зацікавленості повинен проявляти інтерес про хід розгляду судом ініційованої ним справи. У разі відсутності обставин непереборної сили, ігнорування позивачем (заявником) протягом тривалого періоду часу судового провадження, відкритого за його позовною заявою (заявою, скаргою), свідчить про недобросовісну поведінку та порушення основоположних засад цивільного процесу.

Наведене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 (пункти 135-139).

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03, згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, допустив порушення норм процесуального права.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її змін чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рутковський Сергій Васильович, залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: