Провадження № 22-ц/4808/696/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Баркова В.М.,

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що з 21.02.2020 року сторони перебували у шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, тому наявні підстави для припинення шлюбу. Дитині необхідно забезпечити належний рівень життя, який позивачка самостійно це зробити не може. Відповідач має достатні доходи, працює за кордоном та може забезпечити дитині належну матеріальну допомогу.

Зазначила, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний,отримує дохід, адже працює закордоном, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що в змозі сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн.

Просила суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.11.2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 лютого 2020 року, розірвано. Суд стягнув із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211,40 грн. Стягнув із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,40 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського від 16.01.2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 26.11.2024 року задоволено. Заочне рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.11.2024 року скасовано.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 лютого 2020 року, розірвано.

Суд стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнув із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211,40 гр, на користь держави судовий збір в розмірі 1211,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині стягнення аліментів, просить суд апеляційної інстанції змінити рішення Івано-Франківського міського суду від 25.02.2025 року, стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1281,50 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом не враховано, що відповідач ніде не працює, доходу немає, у власності цінного майна не має, хворіє. Батько ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує мінімальну пенсію, не працює, його сім`я перебуває у важких матеріально-побутових умовах, тому стягнення з нього аліментів в розмірі 4000 грн щомісячно фактично позбавляє його засобів на існування.

Максимальна сума, яку в змозі сплачувати щомісячно на утримання сина не може перевищувати 1281,50 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що відповідач є працездатною особою та має можливість фінансово забезпечувати свою дитину, оскільки стягнень з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей чи утриманців у нього немає. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти, постійно потребує нормального харчування, одягу, санітарно-гігієнічних засобів, медичного забезпечення та інших необхідних благ. Усе це потребує значних коштів, а сама позивачка не здатна в повній мірі цього забезпечити, оскільки її доходи є незначними та унеможливлюють повноцінно забезпечити життєдіяльність дитини і її нормальний розвиток.

Вважає, що сума аліментів, яку присудив суд в розмірі 4000 грн є цілком адекватною, реальною і такою, яка не впливає на фінансовий стан відповідача. Просить рішення суду залишити без змін.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 06 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2025 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження на 24 червня 2025 року.

16 травня 2025 року за місцем реєстрації відповідача було направлено копію вказаної ухвали.

05 травня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому зазначено вручення поштового відправлення (копії ухвали від 15.05.2025 року) особисто 24.05.2025 року.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Предметом позову є стягнення аліментів на утримання дитини, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині стягнення аліментів. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2025 року не оскаржується в частині розірвання шлюбу, тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме в частині стягнення аліментів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції, з урахуванням ст.ст. 182, 184 СК України, обставин справи, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи з 13 серпня 2024 року і досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 21 лютого 2020 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис № 327.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини.

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради № 12690 від. 01.08.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_1 за 2024 року отримано дохід в розмірі 30800 грн.

Згідно з Інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_2 за 2024 рік отримав дохід як військовослужбовець в сумі 39 000 грн.

ОСОБА_2 не володіє нерухомим майном, що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2024 року.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України у тій же редакції Кодексу).

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Встановивши, що дитина проживає разом із матір`ю, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вірно врахував визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, фізичний та майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, врахував потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Колегія суддів вважає, що суд з урахуванням обставин справи, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4000 грн.

Посилання скаржника про те, що батько відповідача є особою з інвалідністю ІІІ групи, отримує мінімальну пенсію, відповідач не працює, а також проживання відповідача у важких матеріальних умовах, не впливає на обов`язок відповідача, як батька дитини, надавати матеріальне забезпечення дитині, а лише на його розмір. Разом з тим, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Скаржник не надав доказів про розмір пенсії батька, а також про наявність чи відсутність інших осіб, які зобов`язані утримувати батька (до прикладу, інших дітей, дружини), що позбавляє суд можливості визначити в якому розмірі батько скаржника потребує від нього матеріальної допомоги. Крім того, відповідач є особою працездатного віку, перебуває за кордоном, про що він зазначив у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги. З урахуванням вказаних обставин, скаржник не спростував, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Доводи скаржника про те, що він мав би платити аліменти в розмірі 1281,50 грн з урахуванням рівності батьків в утриманні дітей, виходячи із половини прожиткового мінімуму, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму становить: 2563 грн для дітей віком до 6 років. При цьому та обставина, що сімейним законодавством визначений мінімальний гарантований розміраліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не є безумовною підставою для стягнення саме такого розміру аліментів, оскільки при вирішенні цього спору слід насамперед враховувати інтереси дитини та її право на достатній рівень матеріального забезпечення та інші обставини справи.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не має можливості надавати визначений судом розмір аліментів на утримання дитини чи за станом здоров`я працювати, в матеріалах справи немає. При цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не може бути підставою для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1281,50 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 червня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А.Девляшевський

В.М.Барков