У Х В А Л А

іменем України

Справа № 377/104/25

Провадження №2/377/173/25

17 червня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Малишенко Т.О., за участі секретаря судового засідання Приліпко К.М., інші учасники справи відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

У С Т А Н О В И Л А:

12 лютого 2025 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 599, 610-612, 625-626, 628, 633-634, 638, 639, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість:

- за кредитним договором № 101108691 в розмірі 14735,19 гривень, з яких: 6313,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7322,19 гривень сума заборгованості за відсотками; 1100,00 гривень заборгованість за комісією.

- за кредитним договором № 10207-02/2022 в розмірі 5831,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3831,00 гривень сума заборгованості за відсотками. ВСЬОГО СТЯГНУТИ ЗАБОРГОВАНОСТІ у розмірі 20566,19 гривень.

- стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» понесені судові витрати в розмірі 3028,00 гривень.

Ухвалою судді від 27 лютого 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 27 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 27 березня 2025 року відкладено розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України.

Судове засідання призначене на 30.04.2025 року було знято з розгляду та призначено на 17.06.2025 року.

14.05.2025 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАзПБ» Летун Т.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про відмову від позову (всіх або частини позовних вимог), у зв`язку з тим, що відповідач станом на 13 травня 2025 року погасив заборгованість за Кредитним договором № 10207-02/2022 від 10 лютого 2022р. та кредитним договором № 101108691 від 30 серпня 2021р. перед Позивачем, без оплати судового збору. Тому просять повернути судові витрати та закрити провадження у справі.

В призначене судове засідання сторони не з`явились.

Позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджено довідкою про доставку в електронний кабінет. В заяві представник позивача зазначив клопотання про розгляд заяви без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за адресою реєстрації проте конверти із процесуальними документами повернуто до суду з відміткою про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Клопотання про відмову від позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Підстави для неприйняття відмови від позову позивача судом не встановлено.

За таких обставин провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитними договорами, підлягає закриттю.

Щодо вимог позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про повернення судового збору, суд дійшов наступних висновків.

Правові засади розподілу судових витрат та порядок повернення судового збору у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначені уст. 142 ЦПК України та Законі України«Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України«Про судовий збір» судовий збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Функція та роль інституту судових витрат в тому числі судового збору, є актуальним завданням процесуального права, успішне вирішення якого багато в чому буде сприяти забезпеченню ефективного функціонування судового процесу.

Законодавче закріплення сплати судового збору має на меті по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

У п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України«Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У ч. ч. 1, 3, 6 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У випадках, встановлених частинами 3,5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 ст. 141 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при закритті провадження у справі судовий збір за клопотанням особи, яка його сплатила, повертається з державного бюджету в розмірі 50 відсотків та лише за умови укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи. Також передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, то судові витрати за заявою позивача підлягають стягненню з відповідача та суд вирішує таке питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження.

Зі змісту заяви позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» про закриття провадження у справі вбачається, що заборгованість, яка була предметом позову, відповідачем перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» повністю сплачена, тому позивач подав заяву про закриття провадження у цій справі, тобто у даному випадку позивач фактично не підтримав своїх позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, що відповідно до ст. 142 ЦПК України не є підставою для повернення з державного бюджету судового збору та у такому випадку законодавством передбачено інший порядок вирішення питання про розподіл судових витрат.

Крім того, судом після пред`явлення позову здійснено відповідні запити про місце реєстрації відповідача, відкрито провадження у справі та постановлено ухвалу. При цьому як працівниками апарату суду так і суддею на оформлення та ведення справи витрачений певний процесуальний час та для руху справи задіяна певна матеріальна база, матеріальні ресурси, які на думку суду, у даному випадку не можуть повністю бути покладені на державний бюджет України, враховуючи законодавче закріплення сплати судового збору відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності.

Також враховуючи, добровільну сплату відповідачем суми заборгованості за кредитним договором ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» не було позбавлене можливості заявити вимоги до відповідача про відшкодування судових витрат в добровільному порядку, однак відомостей про те чи висувало такі вимоги ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача та чи сплачено відповідачем судовий збір при сплаті заборгованості за кредитним договором, заява про закриття провадження у справі, не містить, що позбавляє суд можливості встановити дані обставини.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» в частині повернення судового збору задоволенню не підлягає, оскільки у даному випадку законодавством передбачено інший порядок вирішення питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 7 Закону України Про судовий збір, ст. ст.13,182,255,259,260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задовольнити частково.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

В іншій частині заяви про повернення судового збору - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала виготовлена 17.06.2025 року.

Суддя: Т. О. Малишенко