Номер провадження 2/754/6338/25
Справа № 754/9539/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., перевіривши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заступника начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальник відділу звернень громадян офісу Генерального прокурора України про стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через електронну пошту, з накладанням кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення моральної шкоди.

Під час вивчення матеріалів справи суд установив, що по змісту позовної заяви ОСОБА_1 , наявні образливі висловлювання, які є недопустимими під час написання процесуальних документів, виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, відображають зневажливе ставлення як судової гілки влади так і до працівників офісу Генерального прокурора України. Надає особисту характеристику суддям, працівникам прокуратури, оцінку їхній професійній діяльності, що неприпустимо при оформленні процесуальних документів.

Так, зокрема ОСОБА_1 зазначає: «І не треба мене «посилати» у центр безоплатної правничої допомоги вирішувати вищезазначене питання - це так далеко від вимог до вас у ст.. 2 ЦПКУ … за це ви @ … - ну ви мабуть здогадуєтесь, що вас тоді очікує...». «Я все роблю відповідно до вимог ст. 214 КПКУ і тому претензій до мене не повинно бути… але ж це відповідач з її @ … інтелектом і плебейством». «…Навіть особи з приметивним інтелектом знають… ». «… Напевно цей відповідач або з 17 віку, або він точно з корумпованого оточення бездельників…». «Попередження для відповідача: не виконання судового рішення - вас чекає кримінальна справа… я вам її гарантую!».

Пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19), від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 (провадження № 11-632заі19), від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження № 11-64заі21), постанові Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15 (адміністративне провадження № К/9901/26387/20).

Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Використання образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема й касаційній скарзі та додатках до неї, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Такі дії є свідченням зловживання наданими правами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 03 березня 2025 року у справі № 754/15239/24 (провадження № 61-1907ск25).

Отже, такі дії ОСОБА_1 зводяться до надання суб`єктивної характеристики, зокрема суддям, працівникам прокуратури, їх діям, звинуваченням у протиправних діяннях всупереч встановленій Конституцією України презумпції невинуватості.

Суд вважає, висловлювання ОСОБА_1 у його позовній заяві, переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики, є провокативними, недоречними та становлять явну неповагу до суддів, до суду як інституції та до працівників органів прокуратури.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Зловживання процесуальними правами - це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, що, на переконання судової колегії, і мало місце у даній справі - відповідач, визнаючи в актах приймання-передачі та гарантійному листі факт виконання позивачем умов Договору щодо укладення договорів страхування та підтверджуючи надходження сум страхових платежів і зазначаючи суми комісійної винагороди позивачу, гарантуючи їх виплату, у судових засіданнях зайняв протилежну позицію та став стверджувати про відсутність доказів того, що саме за участі позивача укладено низку договорів страхування.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17.

Згідно із ч. 3 статті 44 ЦПК якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ураховуючи викладене вище, суд визнає подану ОСОБА_1 позовну заяву про стягнення моральної шкоди в такій редакції, виявом неповаги до суду та працівників Офісу Генерального прокурора України, та зловживанням процесуальними правами, а тому вказану позовну заяву суд повертає позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 144 ЦПК України заходом процесуального примусу, крім іншого, є попередження.

Положеннями ст. 145 ЦПК України регламентовано підстави для застосування судом процесуального примусу у вигляді попередження.

Так з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що подання позивачем позовної заяви з використанням образливих слів, символів та погроз, в цьому випадку свідчить про зловживанням ним своїм процесуальним правом. Однак ураховуючи, що це зловживання не призвело до суттєвого порушення прав та законних інтересів учасникам справи, вважаю за можливе застосувати до позивача захід процесуального примусу у вигляді попередження, який на думку суду буде достатнім для того, щоб не допускати подібних зловживань в майбутньому.

Керуючись 43, 44, 185, 143, 144, 154 ЦПК України, суд.

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заступника начальника управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів - начальник відділу звернень громадян офісу Генерального прокурора України про стягнення моральної шкоди - вважати неподаною та повернути заявнику.

Застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді попередження.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 24.06.2025.

Суддя В. В. Бабко