Справа № 214/8797/24
провадження №2-о/216/61/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді -Стартановича Д.В.,

за участі секретаря судового засідання -Кравець А.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника: Дороша С.П.

заінтересованої особи: представника заінтересованої особи Матвєєнко Г.М.

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

До Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу починаючи з вересня 2013 року та встановлення факту перебування ОСОБА_1 , на утриманні ОСОБА_3 .

Стислий виклад заяви.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 . З вересня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю вести спільне господарство та, як подружжя, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Під час повномасштабної війни рашистської федерації проти України 22.11.2023, ОСОБА_3 було мобілізовано на військову службу через збройну агресію російської федерації та введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року.

Військову службу за мобілізацією ОСОБА_3 проходив у військовій частині НОМЕР_1 Збройних сил України.

Згідно Сповіщення №4982 від 23.03.2024 року солдат ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 народженнязник безвісті18.03.2024 рокупоблизу н.п. ВодянеПокровського району Донецької області захищаючи незалежність та територіальну цілісність України.

Факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 підтверджується тим, що до моменту призову на військову службу за мобілізацією останній працював у залазничному цеху ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та отримував заробітну платню, котра в 3-4 рази перевищувала заробітну плату Заявниці.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 10жовтня 2024 року цивільну справу № 214/8797/24заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дорош Сергій Петрович, заінтересовані особи: Міністерство оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу, встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_3 направлено до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу за теріторіальною підсудністю.

Відповідно до Розпорядження від 16 грудня 2024 року №130/24 справу № 214/8797/24було призначено на повторний автоматизований перерозподіл у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 30.12.2024 судове засідання було призначено на 10.02.2025 року о 11:00 годині.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року було витребувано докази з Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року було витребувано докази з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Ухвалою суду від 26.03.2025 року було залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02.05.2025 року було залучено в якості заінтересованої особи військову частину НОМЕР_1 .

Доводи учасників справи.

ЗаявницяОСОБА_1 та її представник просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 щодо задоволення заяви не заперечив, просив таку задовольнити оскільки його плімінник ОСОБА_3 дійсно проживав однією сім`єю з ОСОБА_1 ..

Заінтересована особа В/Ч НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку зазначила, що факт перебування ОСОБА_1 , на утриманні ОСОБА_3 встановити не можливо оскільки заробітня плата заявниці перевищує прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, вислухавши думку учасників справи, покази свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, назначає наступне.

Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22).

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК України судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження.

Заявниця вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання грошових виплат військовослужбовця.

Грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки, розвідувального органу Міноборони, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти (далі - військовослужбовці), особі (особам), визначеній (визначеним) військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, про виплату грошового забезпечення особі (особам) за його вибором із зазначенням розмірів часток таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону), та особам, зазначеним в абзацах четвертому і п`ятому пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до абзаців четвертого і п`ятого пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи, передбачено частиною 1 статті 4 Закону України " Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин ".

Згідно статті 5 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривого Рогу Дніпропетровської області є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Відповідно до змісту Акту за адресою АДРЕСА_2 мешкає та веде спільне господарство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2013 року (а.с.14).

Сповіщенням сім`ї № 4962 від 29.03.2024 року ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 було сповіщено про те, що йогоплімінник, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний за мобілізацією, прийнятий на військову службу 22.11.2023 року до військової частини НОМЕР_1 відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісті18.03.2024 року у н.п. ВодянеПокровського району Донецької області (а.с.13).

Відповідно до довідки про доходи вих. № 01/01 від 09.07.2024 ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Сладоград» з 01.07.2021 р. по 29.12.2023 р. Останній була нарахована заробітна плата у розмірі 216200 грн. (а.с.16).

Відповідно до довідки про доходи вих. № 01/07 від 09.07.2024 ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Солодко» з 01.01.2024 р. по 30.06.2024 р. Останній була нарахована заробітна плата у розмірі 56100 грн. (а.с.16).

Відповідно до довідки про доходи ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_3 працював в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з вересня 2013 р. по серпень 2023 року. Останньому була нарахована заробітна плата у розмірі 1235455,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

В судовому засіданні 06.06.2025 були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою та подругою сім`ї заявниці ОСОБА_1 та зниклого безвісті ОСОБА_3 . Показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вона знає близько десяти років зазначила, що вонивели спільне господарство, жили як сімейна пара, дбали один про одного, ходили разом в магазин.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є подругою сім`ї заявниці ОСОБА_1 та зниклого безвісті ОСОБА_3 . Показала, що ОСОБА_1 вона знає близько 25 років та те що заявниця з ОСОБА_3 дійсноз вересня 2013 рокувели спільне господарство, жили як сімейна пара, дбали один про одного, ОСОБА_3 виховував доньку ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю заявниці ОСОБА_1 . Показала, що ОСОБА_1 з ОСОБА_3 дійсно з вересня 2013 року вели спільне господарство, жили як сімейна пара, дбали один про одного, ОСОБА_3 виховував доньку ОСОБА_1 від першого шлюбу.

В судовому засіданні досліджено фотографії, надані заявником на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу на яких зафіксовані світлини зі спільного відпочинку та спільної присутності заявниці та зниклого безвісті ОСОБА_3 , донькою ОСОБА_1 від першого шлюбу, друзів та родичів у певних місцях: на відпочинку, в громадських місцях, на святкуванні. Зокрема з наданих до суду фотокарток, вбачається, що такі зроблено в період виховання дочки з її народження. (а.с. 18-21).

Окрім цього, судом досліджено DVD-R диск, наданий заявником, в якому міститься відеозапис бесіди по відеозв`язку між ОСОБА_1 з ОСОБА_3 відповідно до якого останній висловив свою згоду на реєстрацію шлюбу між ними.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 починаючи з вересня 2013.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що факт спільного проживання однією сім`єю заявниці ОСОБА_1 із зниклим безвісті ОСОБА_3 , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Надані докази та показання свідків, які між собою узгоджуються, визнання цієї обставини заінтересованою особою ОСОБА_2 , який є дятьком по матерізниклого безвісті ОСОБА_3 підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 починаючи з вересня 2013, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. Такі особи проживали разом в одному будинку підтримували одне одного фінансово, були пов`язані спільним побутом.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про встановлення факту того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 починаючи з вересня 2013, однією сім`єю як чоловік та дружина, оскільки іншим шляхом його встановити неможливо, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Посилання заінтересованої особи Міністерства оборони України у своїх поясненнях про те, що заявницею не надано належних, допустимих і достатніх доказів про проживання з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю суд відхиляє, так як вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими і такими, що підтверджують предмет доказування.

Щодо вимоги встановлення факту перебування ОСОБА_1 , на утриманні ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до довідок про доходи ОСОБА_3 отримав заробітню плату працюючи в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в 2022 році - 173092,30 грн., в 2023 році - 109337,21 грн.. ОСОБА_1 в 2022 році - 82500 грн., в 2023 році - 95400грн..

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.

При цьому, обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

За судовою практикою при розгляді справ даної категорії судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

При цьому повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 був призваний за мобілізацією, прийнятий на військову службу 22.11.2023 року.

Згідно статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Таким чином, ОСОБА_3 перебуваючи у складі ЗСУ отримував грошове забезпечення, але будь яких доказів перерахування коштів від ОСОБА_3 на адресуОСОБА_1 під час перебування його на військовій службі матеріали справи не містять.

Крім того, суд наголошує, що ОСОБА_3 не є померлою/загиблою особою, а зниклим безвісти.

Відповідно до положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливий обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сім`ї зниклого безвісти вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, зниклий безвісті взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.

Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку зниклого безвісті та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу починаючи з вересня 2013 року.

В задоволені інших вимог відмовити

Понесені судові витрати залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, , адреса місця знаходження: м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 20.06.2025 року.

Суддя Дмитро СТАРТАНОВИЧ