Провадження № 2-др/202/54/25
УХВАЛА

про розподіл судових витрат

16 червня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головкіної Наталії Андріївни про стягнення судових витрат по цивільній справі № 234/16732/20 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа № 234/16732/20 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна, за результатом розгляду якої, 06.06.2025 року постановлено ухвалу про закриття провадження у справі.

09 червня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Головкіна Н.А. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала клопотання, в якому просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25000 гривень.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Головкіна Н.А. подала клопотання, в якому просила вирішити питання про розподіл судових витрати без участі сторони відповідача та задовольнити заявлені ними вимоги.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду клопотання.

За вказаних обставин,з підстав, передбачених ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши клопотання про розподіл судових витрат та матеріали справи № 234/16732/20, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку із розглядом справи, виходячи з наступного.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06.06.2025 року, постановлено задовольнити клопотання представника відповідача та закрити провадження у справі № 234/16732/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна, у зв`язку з набрання законної сили рішенням суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Разом з тим, питання про розподіл між сторонами судових витрат, під час закриття провадження у справі, судом не вирішено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №550/936/18 зазначила, що окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, у випадку закриття провадження у справі, відповідач вправі заявити про відшкодування йому понесених витрат і це право закріплено, зокрема, в частині 5 статті 142 ЦПК України.

При цьому, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку доведення стороною та встановлення судом необґрунтованості дій позивача.

Отже, при застосуванні частини п`ятої статті 142 ЦПК України судом має бути встановлена наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Суд враховує, що ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак відповідно до висновків Верховного Суду (викладених у постановах від 16.02.2021 у справі №905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі №902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17) очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження. Тобто, частина п`ята статті 142 ЦПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Як встановлено судом, провадження у справі № 234/16732/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна, закрито у зв`язку з набрання законної сили рішенням суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав, а саме Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 11.06.2015 року у справі № 234/3437/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21.07.2015 року.

Повторне звернення до суду із позовом з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет спору і з тих самих підстав, є дією позивачів внаслідок якої й виникла підстава для закриття провадження, що вказує на наявність необґрунтованих дій позивачів, та є підставою отримання від них відповідачем компенсації понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником заявлено вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат, шляхом звернення 09.06.2025 року до суду із клопотанням про стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 гривень.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу, представником відповідача надано копії наступних документів: Договору «Про надання правничої допомоги» № 1/2025 від 07 січня 2025 року; Додатка № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07 січня 2025 року «Про детальний перелік робіт за цим Договором» від 07 січня 2025 року; Додатка № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07 січня 2025 року «Про узгодження розміру гонорару» від 07 січня 2025 року; Квитанції від 07 січня 2025 року про виплату Адвокату гонорару за Договором про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07 січня 2025 року; Розрахунку вартості роботи адвоката за Договором про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07 січня 2025 року; Акту виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07 січня 2025 року, а також зроблено посилання на наявні в матеріалах справи Договір «Про надання правової допомоги» № 5 від 02 лютого 2021 року (а.с. 53), попередній розрахунком судових витрат відповідача (а.с. 56-58), розрахункову квитанцією № 02 від 02 лютого 2021 року (а.с. 59).

З поданих позивачем документів встановлено, що між адвокатом Виноградською Оксаною Володимирівною та ОСОБА_1 було укладено Договір «Про надання правової допомоги» № 5 від 02 лютого 2021 року. В попередньому розрахунку судових витрат відповідача, визначено перелік судових витрат (отриманих послуг та їх вартості).

Вартість послуг адвоката за Договором «Про надання правової допомоги» № 5 від 02 лютого 2021 року в сумі 10000,00 гривень, було сплачено ОСОБА_1 на користь адвоката Виноградської О.В., що підтверджується розрахунковою квитанцією № 02 від 02.02.2021 року.

Також між ОСОБА_1 та адвокатом Головкіною Наталією Андріївною укладено договір про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07.01.2025 року.

В додатках № 1 та № 2 до договору № 1/2025 від 07.01.2025 року сторони узгодили детальний перелік робіт та розмір гонорару за цим Договором.

Згідно з Квитанцією про виплати клієнтом адвокату гонорару за Договором від 07.01.2025 року, адвокат Головкіна Н.А. прийняла від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/2025 від 07.01.2025 року, гонорар у сумі 15000,00 гривень.

Відповідно до Акту виконаних адвокатом робіт за Договором № 1/2025 від 07.01.2025 року та розрахунку вартості роботи адвоката, адвокат Головкіна Н.А. передала, а ОСОБА_1 прийняв правову допомогу на загальну суму 15000,00 гривень, яку сплачено відповідачем в повному обсязі.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу стороною відповідача не заявлено.

Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Враховуючи вимоги діючого законодавства, відсутність клопотань сторони відповідача про зменшення розміру витрат, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, обсяг виконаних адвокатами робіт, часу, витраченому адвокатами на виконання надання послуг та їх обсяг, суд доходить висновку, що понесений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 25000,00 гривень, відповідає критеріям, закріпленим ЦПК України, зокрема, принципам співмірності, реальності та розумності судових витрат.

З урахуванням наведеного, оскільки провадження у справі № 234/16732/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна, закрито. Даному закриттю провадження у справі сприяли необґрунтовані дії позивачів, то у відповідності до вимог ч. 5 ст.142 ЦПК України, з позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень в рівних частках, тобто по 12500,00 грн. з кожного, оскільки судові витрати не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України, в солідарному порядку.

З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви представника відповідача адвоката Головкіної Н.А. та ухвалення додаткового судового рішення у справі ухвали про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 127, 137-141, 142, 270 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головкіної Наталії Андріївни про стягнення судових витрат по цивільній справі № 234/16732/20 за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності та виділення частки майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень в рівних частках, тобто по 12500,00 гривень з кожного.

Ухвала може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому даного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Мачуський