Справа № 444/260/25
Провадження № 2/444/653/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

03 червня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретаря судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Великомостівської міської ради Шептицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, Приватний нотаріус Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вус Василь Володимирович, про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та на частку як члена колишнього колгоспного типу двору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до відповідачаВеликомостівської міської ради Шептицького району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, Приватний нотаріус Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вус Василь Володимирович, про визнання права власності на житловий будинок, як майно колишнього колгоспного типу двору в порядку спадкування за законом та на частку як члена колишнього колгоспного типу двору.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після її смерті залишилося наступне спадкове майно: 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою від 09.01.2024 року №105, довідкою від 30.10.2024 року №224, свідоцтвом про право особистої власності на будівлі від 22.08.1988 р.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла її донька ОСОБА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20.10.2016 року.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 змінила своє прізвище на " ОСОБА_6 " у зв`язку з одруженням, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_7 залишилося наступне спадкове майно: 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла його дружина ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою від 30.10.2024 року №224, будинковолодіння по АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 30.06.1990 р. належить до колгоспного типу двору. У даному дворі були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 .

Таким чином всі вище перелічені особи, є співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах тобто по 1/5 частині.

ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори та нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , однак нотаріуси в письмовій формі їй відмовили у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок, оскільки мати та чоловік позивачки ОСОБА_1 такого права належним чином не зареєстрували.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи наведене вище, позивачі просять суд задовольнити їх позовні вимоги.

Ухвалою судді від 28.01.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2025 року, витребувано від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи №486/2016, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та від Приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вус Василя Володимировича належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

13.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали на адресу суду письмові заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення в справі не заперечують.

Представник відповідача - Великомостівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду направлено листа в якому зазначено, що міська рада просить розгляд справи проводити у відсутності їх представника. При вирішенні справи по суті покладається на думку суду.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Однак на адресу суду надано належним чином завірену копію спадкової справи №486/2016, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третя особа - приватний нотаріус Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Вус Василь Володимирович в судове засідання не прибув, однак направив на адресу суду належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи №112/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

А тому, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачі звернулися до суду з позовом про спадкування житлового будинку АДРЕСА_1 , та який станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року відносився до колгоспного типу двору, що стверджено випискою із погосподарської книги по селу Боянець вул.Жовтнева 126, голова двору - ОСОБА_4 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 (арк.спр.11, 12).

У зв'язку із одруженням позивачка ОСОБА_2 змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_10 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 (арк.спр.32).

У зв'язку із одруженням позивачка ОСОБА_3 змінила своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_11 ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 (арк.спр.34).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності виданого 22.08.1988 року начальником Червоноградського МБТІ на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будинок належить на праві власності голові колгоспного двору ОСОБА_4 (арк.спр.9).

Згідно з довідкою виданою виконавчим комітетом Великомостівської міської ради Львівської області, вул.Жовтневу в с.Боянець Львівської області перейменовано на АДРЕСА_1 на підставі рішення третьої сесії Боянецької сільської ради 2 демократичного скликання №4 від 30.05.1995 року (арк.спр.126).

Із свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_12 встановлено, що її батьками є: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (арк.спр.7).

У зв'язку із одруженням позивачка ОСОБА_5 своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_14 " змінила на " ОСОБА_6 ", що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (арк.спр.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (арк.спр.13).

За життя мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своїй дочці ОСОБА_1 , заповіт посвідчено секретарем виконкому Боянецької сільської ради 02.12.1997 року. Заповіт не скасовано та не змінено (арк.спр. 80).

Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй майно, та на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з такою ж частиною господарських будівель.

Із копії спадкової справи №489/2016 року, яка відкрита Жовківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що із заявою про спадкування в 2016 році звернулася її донька ОСОБА_1 , яка частково спадщину оформила, що стверджено свідоцтвами про право на спадщину від 20.10.2016 року, а саме земельні ділянки. Однак, свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку їй не видавалося (арк.спр.39-46).

Із постанови Жовківської державної нотаріальної контори від 01.10.2024 року встановлено, що державний нотаріус постановив відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.127).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що стверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (арк.спр.14).

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на все належне йому майно, та на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , з такою ж частиною господарських будівель.

Із копії спадкової справи №112/2024 року, яка відкрита приватним нотаріусом Шептицького районного нотаріального округу Вус В.В. після смерті ОСОБА_7 , встановлено, що із заявою про спадкування 29.11.2024 році звернулася дружина померлого - ОСОБА_1 , однак свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку їй не видавалося та постановою приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Вус В.В. від 05.12.2024 року останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки спадкоємцем не дотримано п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат», а саме: не надані необхідні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації (арк.спр.60).

Відповідно до копії довідки №222 від 30.10.2024 року, виданої виконавчим комітетом Великомостівської міської ради, ОСОБА_7 до дня смерті проживав і дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною ОСОБА_1 , доньками ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , та тещою ОСОБА_4 (арк.спр.55 зворот).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, є членами двору, головою якого була мати позивачки ОСОБА_4 , мали рівне право на частки в майні двору, по 1/5 частині кожний. Отже, на день смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , позивачка ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, але не оформила нотаріально через відсутність правовстановлючих документів. Крім того, позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як членам колишнього колгоспного типу двору також належить право по 1/5 частці в майні двору кожному.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки господарство № 126 в АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного типу двору, члени двору мають право на частку в даному майні. Однак, оскільки з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації прав на нерухоме майно, то відповідно до ч.1 п. 9 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація їх права власності на частки будинку можлива лише за рішенням суду.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Позивач вказує, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Боянецької сільської ради 22.08.1988 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому №136 від 19.06.1988 року та записано 22.08.1988 року в реєстрову книгу за №207.

Із довідки від 09.01.2024 року №105 виданої КП ЛОР "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації" встановлено, що дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався (арк.спр.10).

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що такий знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 66,1 кв.м, житлова - 23,7 кв.м, допоміжна - 42,4 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель (господарська будівля, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа) (арк.спр.18-20).

Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно зі ст. 1216-1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81 ст. ст. 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 66,1 кв.м, житлова 23,7 кв.м, допоміжна 42,4 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель, з яких 1/5 частина як члена колишнього колгоспного типу двору, 1/5 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 66,1 кв.м, житлова 23,7 кв.м, допоміжна 42,4 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 66,1 кв.м, житлова 23,7 кв.м, допоміжна 42,4 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13.06.2025 року.

Суддя: Олещук М. М.