Справа № 304/1972/23 Провадження № 2/304/46/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

представника відповідача адвоката Сіренка Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу № 304/1972/23 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Богдана Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором та договором поруки припиненими, визнання іпотеки такою, що припинена та припинення обтяження,

У С Т А Н О В И В:

представник ОСОБА_3 адвокат Бойко Б.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати правовідносини за кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та договором поруки № 145/Zпор-06-01від 02 серпня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_2 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк» (кредитор), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», припиненими; визнати іпотеку, згідно з іпотечним договором №145/Zквіп-01-06 від 01 березня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського міського нотаріального округу Конончук В.Ю., зареєстрованим у реєстрі за № 343, укладеним між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», такою, що припинено та припинити обтяження, вилучивши запис про іпотеку з Єдиного державного реєстру іпотек, а саме: запис про іпотеку: 5776664 від 01 березня 2007 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13297425 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ та реєстраційний номер іпотеки: 4570905 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ, на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і заборону відчуження нерухомого майна №5776693 від 01 березня 2007 року; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13297478 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, та реєстраційний номер обтяження: 4570830 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ, на будинок, розташований за адресою: вул. Толстого, 3б, м. Перечин, Закарпатська область; а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та позивачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 145/Св-06, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 02 серпня 2006 року до 01 серпня 2026 року. Згідно з договором поруки №145/Zпор-06-01 від 02 серпня 2006 року, укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 , останній поручився перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за вказаним кредитним договором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_5 , включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Відповідач ТОВ «Діджи Фінанс» фактично являється правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги яким було викуплено у ПАТ «Дельта Банк» у кредитному портфелі. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов`язання укладено іпотечний договір № 145/Zквіп-06-01 від 01 березня 2007 року з терміном дії договору до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та згідно з умовами якого ОСОБА_6 виступила в якості іпотекодавця. Предметом даного договору витупив приватний житловий будинок, загальною площею 88,8 кв.м. та житловою площею 28,5 кв.м., що належить ОСОБА_6 і розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, у квітні 2012 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №145/Св-06 від 02 серпня 2006 року в розмірі 143 704,71 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 437,05 грн. Згідно з вищевказаним рішенням видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_6 , на підставі якого Перечинським РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області було розпочато виконавче провадження № 45966347. 17 лютого 2015 року винесено постанову про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення за виконавчим документом. Вказані обставини підтверджуються ВП-спецпідрозділ від 26 лютого 2021 року, роздрукованого з реєстру АСВП, виданого начальником Великоберезнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) та квитанцією Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 29 грудня 2014 року №18, згідно з якою ОСОБА_1 здійснено перерахування на відповідний депозитний рахунок суми в розмірі 145 341,76 грн. Крім цього, згідно з даними АСВП станом на 21 серпня 2023 року відносно боржника ОСОБА_5 відсутні будь-які виконавчі провадження. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 234307272 від 26 листопада 2020 року) щодо будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , наявний запис про іпотеку 5776664 від 01 березня 2007 року, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13297425 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук С.П., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4570905 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ. Разом з тим, за вказаним будинком значиться обтяження заборона на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 5776693 від 01 березня 2007 року, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13297478 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук С.П., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року; Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4570830 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ). Зважаючи на вищевикладене, позивач звернулася до ТОВ «Діджи Фінанс» із листом від 23 серпня 2023 року про визнання правовідносин за кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року та за договором поруки № 145/Zпор-06-01 від 02 серпня 2006 року припиненими внаслідок фактичного виконання, а також вжиття заходів щодо зняття обтяжень, накладених на предмет іпотеки, а саме на об`єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , проте після отримання такого 03 вересня 2023 року відповідачем будь-якої відповіді надано не було. Зазначає, що з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року з позивача та ОСОБА_2 (поручителя) на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14 лютого 2013 року складала 151697,71 грн, в тому числі: 16 466,28 доларів США, що еквівалентно 131 614,98 грн тіло кредиту, 1 869,95 доларів США, що еквівалентно 14 946,51 грн заборгованість по відсотках, 5 098,22 грн комісія за управління кредитом. При цьому, суд констатував, що банком не включено до даного розрахунку сума, внесена позивачем 21 вересня 2012 року згідно з квитанцією № 17265454 у розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентно 7 993,00 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року, а відтак вважав за необхідне зменшити розмір заборгованості на вказану суму. Отже, після направлення вимоги на ім`я позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_2 про дострокове погашення всієї заборгованості та реалізації такого права через рішення суду від 22 квітня 2023 року ПАТ «Дельта Банк» змінило терміни повернення кредиту, а сам кредитний договір № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року припинив свою дію. У зв`язку з повною сплатою визначеного у рішенні суду боргу всі зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ТОВ «Діджи Фінанс» виконали. У даній ситуації, що склалася за вказаних правовідносин, кредитор скористався своїм правом на проведення солідарного стягнення за виконавчим листом на підставі рішення суду від 22 квітня 2013 року. Отже, оскільки позивачем повністю погашено заборгованість за кредитним договором (зобов`язання за кредитним договором припинилося внаслідок його належного виконання), то додаткове зобов`язання за договором поруки також слід вважати припиненим. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань. Беручи до уваги ту обставину, що позивачем здійснено виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року, яким стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року в розмірі 143 704,71 грн та сплачений судовий збір у розмірі 1 437,05 грн, відтак зобов`язання за кредитним договором та договором поруки припинилися. Крім цього, на час звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 не має виконаних грошових зобов`язань за умовами договору про кредит, а оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, бо не може існувати самостійно без зобов`язання (ч. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України), то вона припинила свою дію з часу виконання судового рішення в повному обсязі, а обтяження нерухомого майна є перешкодою у реалізації власником права розпорядження відповідним майном, відтак належним способом захисту позивача є визнання іпотеки припиненою. Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Перечинського районного суду від 22 вересня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі, її розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, а також залучено ОСОБА_2 до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Богдана Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором та договором поруки припиненими, визнання іпотеки такою, що припинена та припинення обтяження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Четвертого лютого 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» - адвокат Сіренко Ю.Є. в електронній формі через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, у якому просив продовжити строк для подання ТОВ «Діджи Фінанс» відзиву на позовну заяву та прийняти такий, а також відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 . Зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, Верховний Суд відступив від попереднього висновку про те, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Керуючись зазначеним зауважує, що Велика Палата Верховного Суду повністю відмовилася від правового висновку, на який посилається представник позивача у позовній заяві. Отже, Кредитний договір своєї дії не припинив, оскільки датою повернення кредиту є 01 серпня 2026 року. Відтак, кредитні зобов`язання позивача не припинялися, до них лише додавалася ознака безпосередньої можливості примусового виконання (на підставі рішення суду від 22 квітня 2013 року). Інших підстав для припинення зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, після ухвалення рішення суду від 22 квітня 2013 року, також не існувало. Належного підтвердження того, що позивачем сплачено 145 141,76 грн саме на виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року матеріали справи не містять, а роздрукована інформація з реєстру АСВП та квитанція № 18 є неналежними та недостовірними доказами. Так, згідно наданої представником позивача інформації з АСВП, а також відповідно до тверджень такого у позовній заяві, виконавче провадження № 45966347 з примусового виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року було розпочато 12 січня 2015 року одночасно із винесенням старшим державним виконавцем Перечинського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Урбаном М.Ю. постанови про відкриття виконавчого провадження. Як вбачається з графи «Опис» роздрукованої інформації з АСВП, державним виконавцем зобов`язано Воробель В.М. виконати рішення суду у строк до 19 січня 2015 року та з`явитися 20 січня 2015 року до відділу ДВС Перечинського РУЮ з платіжними документами, що підтверджують сплату боргу. Підставою закінчення виконавчого провадження № 45966347 вказується «фактичне повне виконання рішення за виконавчим документом згідно з платіжним дорученням № 36 від 15 січня 2015 року». Проте копії такого платіжного доручення № 36 від 15 січня 2015 року, яким би підтверджувалося перерахування грошових коштів на користь ПАТ «Дельта Банк» позивачем на виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року матеріали справи не містять. При цьому, представник позивача посилається на копію квитанції № 18 від 29 грудня 2024 року філії «Ощадбанк» як на документ, що підтверджує нібито повне виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року в межах виконавчого провадження №45966347. Однак згідно вказаної копії квитанції № 18, 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 було сплачено 145 141,76 грн Перечинському районному відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області з призначенням платежу «платежі населення: депозитний рахунок» (ідентифікаційний код отримувача: 34570719, установа банку отримувача: ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській області). Звідси слідує, що 29 грудня 2014 року позивач перерахувала 145 141,76 грн не на рахунок кредитора ПАТ «Дельта Банк», а на депозитний рахунок державної виконавчої служби, при тому, що на цей момент не існувало відкритого виконавчого провадження № 45966347 з примусового виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року, а таке було відкрито за заявою ПАТ «Дельта Банк» пізніше, лише 12 січня 2015 року. Тож очевидно, що 145 141,76 грн позивач перерахувала на депозитний рахунок державної виконавчої служби на виконання когось іншого, відкритого на той момент, виконавчого провадження. Отже, ОСОБА_1 не надано належного та достовірного доказу того, що нею сплачено 145 141,76 грн саме на виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року. Матеріали справи не місять ані довідки ПАТ «Дельта Банк» про повне погашення боргу за кредитним договором та припинення дії Іпотечного договору, ані будь-яких інших належних, достатніх та достовірних доказів виконання взятих на себе кредитних зобов`язань. При цьому, відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з позивача, як про це зазначає її представник, насправді не може свідчити про повне погашення нею заборгованості за кредитним договором. Крім цього, майже два роки рішення суду від 22 квітня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконувалося, що підтверджує неналежне виконання кредитних зобов`язань позивача. Навіть якщо припустити, що 145 141,76 грн були сплачені ОСОБА_1 саме на виконання рішення суду від 22 квітня 2013 року, таке виконання не можна вважати належним, оскільки рішення суду не виконувалося в добровільному порядку майже два роки. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст. 599 ЦК України). Виходячи з аналізу ст. 599 ЦК України, договірне зобов`язання припиняється лише виконання, проведеним належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. У зв`язку з тим, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року у справі № 308/3395/13-ц ніким не оскаржувалося в апеляційному порядку, воно набрало законної сили 03 травня 2013 року. При цьому, як вбачається з копії квитанції, наданої позивачем, сума заборгованості, яка існувала на момент розгляду судової справи та була стягнута з неї за вказаним рішенням суду від 22 квітня 2013 року, була сплачена нею лише 29 грудня 2014 року, тобто більш ніж через 19 місяців після набрання вказаним рішенням законної сили. І це враховуючи, що вона отримала від банку кредит не в національній валюті, а у доларах США, а саме 20 000,00 доларів США,терміном до 01 серпня 2026 року, зі сплатою 12,5 % річних. Як вбачається із тексту самого рішення суду, згідно додаткової угоди до Кредитного договору, укладеної між сторонами 12 жовтня 2009 року, позичальник зобов`язався здійснити повернення кредиту щомісячно частинами в розмірі не менше як 89,04 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з 01 листопада 2010 року. За час, коли ОСОБА_1 не виконувала рішення суду від 22 квітня 2013 року, попередній кредитор ПАТ «Дельта Банк» цілком законно в межах строку кредитування (адже кредитний договір діє до 01 серпня 2026 року) здійснював відповідні нарахування. 02 вересня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги № 2303/К/1, який 02 вересня 2020 року посвідчений ПН КМНО Шевченко І.Л. і зареєстрований в реєстрі за № 1609. На підставі вказаного договору від 02 вересня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» отримало право вимоги за Кредитним договором, Іпотечним договором та договором поруки № 145/Zпор-06-01 від 02 серпня 2006 року. Розмір вимог, які набув відповідач до ОСОБА_1 , становить 478 020,00 грн, які складаються з суми основної заборгованості за Кредитним договором у розмірі 171 066,88 грн, суми процентів у розмірі 268 036,19 грн та суми несплачених комісій у розмірі 38917,15 грн. У зв`язку з набуттям статусу нового кредитора, відповідачем було направлено на адресу позивача та третьої особи повідомлення-вимогу (вих. № 89/з/лід від 07 вересня 2020 року та вих. № 89/2/з/лід від 07 вересня 2020 року), в якій сповіщалося про відступлення права вимоги. Таким чином, позивач та поручитель були належним чином повідомлені про заміну кредитора у зобов`язанні. Також, у вказаному повідомленні-вимозі ТОВ «Діджи Фінанс» надало розрахунок заборгованості за Кредитним договором, зазначивши, що ОСОБА_3 допустила порушення умов Кредитного договору, не погашає основну суму боргу, не сплачує відсотки за користування кредитом, внаслідок чого станом на 02 вересня 2020 року у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 478 020,22 грн. Усі вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» були повністю проігноровані позивачем та третьою особою і залишилися без задоволення. Звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом та/або її незгода з розрахунком заборгованості, не свідчить про те, що такі нарахування є неправомірними. Наявність рішення суду від 22 квітня 2013 року, особливо враховуючи факт його невиконання позивачкою протягом такого тривалого часу, не скасовує які мінімум зобов`язання зі сплати процентів та комісій за користування кредитом, взятим у загальній сумі 20 000 доларів США. Крім цього, оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, враховуючи, що заборгованість не погашена позивачем в повному обсязі, твердження про повне виконання зобов`язань за кредитним договором не відповідає дійсності. Тож підстави визнання припиненою іпотеки за Іпотечним договором відсутні.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бойко Б.Б. не з`явилися, однак останній в електронній формі через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» як відповідача адвокат Сіренко Ю.Є. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву, а також звернув увагу на те, що кредитний договір своєї дії не припинив.

У судове засідання третя особа ОСОБА_2 також не з`явився, хоча про місце, дату та час такого повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)).

Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)).

Суд встановив, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2013 року у справі № 308/3395/13-ц, що набрало законної сили 08 травня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №145/Св-06 від 02 серпня 2006 року в розмірі 143 704,71 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 1 437,05 грн.

Також у вищевказаному рішенні зазначено, що 02 серпня 2006 року між ТзОВ «Український промисловий банк» (право вимоги набуло публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 145/Св-06, згідно якого останній надано кредит на придбання житла в розмірі 20 тис. доларів США, строком на 240 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 01 серпня 2026 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,5% річних та комісії за управлінням кредиту в розмірі 0,1% від суми кредиту. Згідно дослідженого судом договору поруки №145/Zпор-06-01 від 02 серпня 2006 року, укладеного між ТзОВ «Український промисловий банк» (право вимоги набуло публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та ОСОБА_2 , поручився перед Кредитором за виконання в тому ж обсязі, що і боржник ОСОБА_6 , включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Поручитель і боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до п. 1.3 та 6.2 Кредитного договору № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року датою повернення кредиту є 01 серпня 2026 року, проте банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями (гарантами, заставодавцями, майновими поручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (а у випадку, передбаченому п. 4.2.5 не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків: а) порушення позичальником строків платежів, що встановлені цим договором; б) невиконання позичальником передбачених даним договором зобов`язань по цільовому використанню кредиту та інше.

Згідно п. 6.3 вказаного договору, у разі невиконання позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим договором у встановлений строк банк має право стягнути примусового (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом договірного списання) всю заборгованість за цим договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

Відповідно до п. 7.3 цього ж договору, такий набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань.

Згідно з п. 1, 10 Договору поруки № 145/Zпор-06-01 від 02 серпня 2006 року, поручитель ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поручається перед Кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за виконання Боржником ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язань за Кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року, за яким останній зобов`язаний до 01 серпня 2026 року повернути кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі у і випадках, передбачених кредитним договором. Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань по кредитному договору боржником чи поручителем.

Також встановлено, що 01 березня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір № 145/Zквіп-06-01, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 342. За умовами договору, іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року (а також будь-якими додатковими договорами до нього), укладений між Іпотекодержателем і ОСОБА_6 , за умовами якого остання зобов`язана Іпотекодержателю до 01 серпня 2023 року повернути кредит у розмірі 20 000 доларів США, сплатити проценти за користування ним у розмірі 12,50 % річних та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором (основне зобов`язання). Предметом іпотеки є приватний житловий будинок, загальною площею 88,7 кв.м., та житловою площею 28,5 кв.м., що належить ОСОБА_6 і розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У договорі також зазначено, що цього ж дня приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням даного договору іпотеки накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна: житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , до припинення договору іпотеки, яку зареєстровано в реєстрі за № 343.

Цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором. В разі часткового виконання зобов`язань за кредитним договором іпотека зберігається в початковому вигляді. Сторони домовилися про накладення на предмет іпотеки заборони відчуження до повного виконання основного зобов`язання (п. 6.2, 6.3 Іпотечного договору № 145/Zквіп-06-01).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №234307272, сформованої 26 листопада 2020 року, щодо будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , наявний запис про іпотеку 5776664, дата та час державної реєстрації 01 березня 2007 року 12:26:53, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13297425 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук С.П., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4570905, 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ. Також за вказаним будинком значиться обтяження номер 5776693 (спеціальний розділ), дата, час державної реєстрації 01 березня 2007 року 12:20:14, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 13297478 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук С.П., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року; Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 4570830 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ).

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, зокрема ВП-спецпідрозділ з реєстру АСВП, у провадженні Перечинського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області з 12 січня 2015 року перебувало виконавче провадження № 45966347 з примусового виконання виконавчого листа № 308/3395/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 30 травня 2013 року, про стягнення на користь стягувача ПАТ «Дельта Банк» з боржника ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , як солідарних боржників, на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в розмірі 143 704,71 грн та судового збору у розмірі 1 437,05 грн. Проте постановою про закінчення виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року, вказане виконавче провадження закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду за виконавчим документом згідно з платіжним дорученням № 36 від 15 січня 2015 року.

Крім цього, 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на корись Дельта Банку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 2258.

Другого вересня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі Новий кредитор) було укладено Договір № 2303/К/1 про відступлення прав вимоги, за умовами якого Банк відступає Новому кредитору належні Банк, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотеко давці) та/або поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. З додатку до вказаного договору вбачається перехід до Нового кредитора і заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 145/Св-06 від 02 серпня 2006 року.

З повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 60-12149/24 від 27 листопада 2024 року вбачається, що за даними Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду в ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 145/СВ-06 від 02 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ТОВ «Українсбький промисловий банк» було відступлене ТОВ «Діджи Фінанс» () у складі лоту GL3N218754 (інформація про аукціон, рішення про затвердження умов продажу та документи аукціону, включно з укладеним договором відступлення прав вимоги, розміщені за наступним посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-07-06-000033-b/. Документи, що підтверджують право вимоги до боржника були передані новому кредитору.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), зазначено, що: «здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставного майна під час виконання судового рішення. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів».

До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд у постановах: від 28 жовтня 2020 року у справі № 362/3054/14-ц (провадження № 61-17992св19), від 05 листопада 2020 року у справі № 711/5482/18 (провадження № 61-22738св19).

Таким чином, у кредитодавця/позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, суд вважає, що первісний кредитодавець ПАТ «Дельта Банк» використав право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду з відповідним позовом, чим змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Отже, за встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що правовідносини за кредитним договором та договором поруки слід вважати припиненими, так як згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 17 лютого 2015 року, таке закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду за виконавчим документом згідно з платіжним дорученням № 36 від 15 січня 2015 року.

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 308/3395/13-ц від 30 травня 2013 року.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що ПАТ «Дельта Банк» виконавчий лист про стягнення заборгованості з позивача отримало 30 травня 2013 року, тоді як постанову про відкриття виконавчого провадження винесено тільки 05 січня 2015 року, а про закінчення такого 17 лютого 2015 року.

Крім цього, виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Такого правового висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Установивши факт повного виконання позивачем основного зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого іпотека є припиненою, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання іпотеки припиненою, оскільки з моменту виконання у повному обсязі зобов`язань, визначених рішенням суду у справі №308/3395/13-ц, іпотека за договором іпотеки припинилась у зв`язку із припиненням основного зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, внаслідок чого обтяження предмета іпотеки підлягає зняттю.

Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 16 грудня 2019 року у справі № 127/25921/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 375/512/17, від 03 лютого 2020 року у справі №569/613/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 352/1978/17, від 12 лютого 2020 року у справі №507/6/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 507/1336/16-ц, від 05 березня 2020 року у справі № 918/319/19, від 11 березня 2020 року у справі № 344/15324/17, від 11 березня 2020 року у справі № 183/4567/17, від 06 квітня 2020 року у справі № 751/4657/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 751/10760/16-ц, від 13 квітня 2020 року у справі № 161/9711/18, від 23 квітня 2020 року у справі № 398/233/18, від 05 травня 2020 року у справі № 607/4222/18, від 12 травня 2020 року у справі № 354/560/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 170/577/17, від 24 червня 2020 року у справі № 323/3462/18, від 30 червня 2020 року у справі №507/537/17, від 01 липня 2020 року у справі № 127/14182/17, від 08 липня 2020 року у справі № 643/9153/19, від 09 липня 2020 року у справі № 562/593/19, від 06 серпня 2020 року у справі № 337/1000/19, від 07 серпня 2020 року у справі № 439/763/17, від 04 вересня 2020 року у справі № 661/2025/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 545/1435/19, від 12 листопада 2020 року у справі № 607/8082/18, від 13 листопада 2020 року у справі №594/197/19, від 20 листопада 2020 року у справі № 337/5531/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/12335/18.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про держану реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном,встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/26402/20 (провадження № 61-12159св21), з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16 (провадження № 14-88цс19), зроблено висновок, що записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Зняття обтяження з нерухомого майна здійснюється безпосередньо судом, який розглядає спір про припинення іпотеки, а не шляхом покладення відповідного зобов`язання на державного реєстратора.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 161/23141/21.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується заперечень, висловлених у письмовому відзиві представника відповідача адвоката Сіренко Ю.Є., то такі висновки суду не змінюють та не спростовують.

Керуючись ст. 11, 391, 509, 526, 546, 575, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов представника ОСОБА_1 адвоката Бойка Богдана Богдановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання правовідносин за кредитним договором та договором поруки припиненими, визнання іпотеки такою, що припинена та припинення обтяження задовольнити повністю.

Визнати правовідносини за кредитним договором №145/Св-06 від 02 серпня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», та договором поруки №145/Zпор-06-01від 02 серпня 2006 року, укладеним між ОСОБА_3 (боржник), ОСОБА_2 (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк» (кредитор), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», припиненими.

Визнати іпотеку, згідно з іпотечним договором №145/Zквіп-01-06 від 01 березня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Перечинського міського нотаріального округу Конончук В.Ю., зареєстрованим у реєстрі за № 343, укладеним між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», такою, що припинено.

Припинити обтяження, вилучивши запис про іпотеку з Єдиного державного реєстру іпотек, а саме: запис про іпотеку: 5776664 від 01 березня 2007 року, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13297425 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ та реєстраційний номер іпотеки: 4570905 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ, на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , і заборону відчуження нерухомого майна №5776693 від 01 березня 2007 року; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13297478 від 26 травня 2014 року, приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, та реєстраційний номер обтяження: 4570830 від 01 березня 2007 року, реєстратор: Перечинський районний нотаріальний округ, на будинок, розташований за адресою: вул. Толстого, 3б, м. Перечин, Закарпатська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Бойко Богдан Богданович, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», ; місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Сікорського, 8.

Представник відповідача: адвокат Сіренко Юрій Євгенович, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено 04 червня 2025 року.

Головуючий: Ганько І. І.