Справа № 373/1270/25
Номер провадження 2-о/373/40/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

за участі секретаря Руденко О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дівичківська сільська рада Бориспільського району Київської області, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті,

встановив:

Зміст заявлених вимог та їх обґрунтування, позиція інших учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт свого постійного проживання разом із ОСОБА_2 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_2 , яка на момент смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері заявника відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок та дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дівичківської (колишньої Стовп`язької) сільської ради Бориспільського району. Заявник ОСОБА_1 , являється спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку після смерті матері заяви про прийняття спадщини не подав, тому спадкова справа не заводилась. Разом з тим ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем (матір`ю) однією сім`єю у власному будинку по АДРЕСА_2 , куди забрав матір з її помешкання одразу після смерті батька. Вони разом з матір`ю ОСОБА_2 та дружиною заявника ОСОБА_3 вели спільне господарство, допомагали матері у побуті та здійснювали за нею догляд, а після її смерті поховали у селі поряд з батьком. 20.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, але йому було відмовлено, в зв`язку з тим, що ним не було подано заяву про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті матері, а фактичне спільне проживання з матір`ю не підтверджується документам, оскільки вони мали різне зареєстроване місце проживання. Тому нотаріус рекомендував звернутися до суду. Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 на день її смерті необхідне заявнику для заведення спадкової справи та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представниця ОСОБА_4 заяву підтримали, просили її задовольнити. Заявник пояснив, що його мати ОСОБА_2 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала з ним та його дружиною ОСОБА_3 у них дома по АДРЕСА_2 , куди він забрав матір одразу після смерті батька з їхньої (батьківської) хати, що по АДРЕСА_1 . Вони проживали дружно, вели спільний побут та господарство, мали спільні права та обов`язки, притаманні сім`ї. Заяву про прийняття спадщини він не подав, оскільки вважав, що прийняв спадщину належним чином шляхом проживання разом з матір`ю однією сім`єю. Зазначив, що його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і він одразу забрав матір до себе у свою хату та у сім`ю, де доживала свій вік. Також ОСОБА_1 пояснив, що у нього було двоє братів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , сімейне життя яких не склалось і вони проживали разом з батьками по АДРЕСА_1 та померли раніше: ОСОБА_6 помер у 2015 р., а ОСОБА_7 помер у 2020 р.

Заінтересована особа Дівичківська сільська рада Бориспільського району Київської області заперечень на заяву не надіслала, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

З копії свідоцтва про одруження Серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Стовп`язької сільської ради, вбачається, що 09.05.1966 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Прізвище дружини після реєстрації одруження: « ОСОБА_9 ». Зазначена обставина також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за №3 від 08.05.2025 (а.с.20-21).

Копією свідоцтва про народження (повторне) Серії НОМЕР_2 від 23.08.1966 свідчить про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Стовп`яги Переяслав-Хмельницького району Київської області. Його батьками є ОСОБА_5 (батько) так ОСОБА_2 (мати)(а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 89 років в с. Стовп`яги Бориспільського району Київської області помер батько заявника - ОСОБА_5 , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3 від 20.10.2021 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років в с. Стовп`яги Бориспільського району Київської області померла мати заявника - ОСОБА_2 , про що свідчить Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_4 від 14.02.2022 (а.с.11).

Довідкою Стовп`язького старостинського округу Дівичківської сільської ради №1-423 від 16.08.2024 підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований і прожив до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з ним проживали: ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно довідки Стовп`язького старостинського округу Дівичківської сільської ради №1-118 від 03.04.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , одна (а.с.12).

Довідкою про реєстрацію місця проживання Стовп`язького старостинського округу Дівичківської сільської ради №1-401 від 23.07.2021 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований по АДРЕСА_2 (на даний час Бориспільський район) Київської області (а.с.10).

На момент смерті ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 2,2202 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стовп`язької сільської ради., про що свідчить копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №614774 від 02.11.2005 (а.с.15-16).

З Витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №81088992 від 07.05.2025 та за №81089174 від 07.0.52025 вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 спадкові справи не заводились і свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.17-18).

20.11.2024 приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. у листі за № 249/01-16 повідомила ОСОБА_1 , що завести спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , місце проживання якої на день смерті: АДРЕСА_1 , за його заявою неможливо, оскільки ним пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини та не були подані документи, що підтверджують фактичне прийняття спадщини (а.с.22).

З довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1000-0202-8/64841 від 13.05.2025 вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні та одержувала пенсію за віком. Одноразову допомогу на поховання виплачено на підставі ст. 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви ОСОБА_3 від 25.03.2025. (а.с.23).

Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №2 від 20.05.2025 свідчить про те, що 14.02.2022 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено актовий запис за №142 про смерть ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 85 років в с. Стовп`яги Бориспільського району Київської області. причина смерті: хронічна церебросудинна недостатність. Заявником була ОСОБА_3 , якій видано витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 14.02.2022.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона проживає по АДРЕСА_2 , її будинок та будинок подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходяться недалеко один від одного. Їй відомо, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 у жовтні 2021 р. забрали матір ОСОБА_2 проживати до себе у свою сім`ю., оскілки після смерті чоловіка вона залишилася одна. ОСОБА_2 проживала з сином та невісткою у їхньому будинку до дня своєї смерті.

Свідок ОСОБА_11 показала, що вона проживає по АДРЕСА_3 . Будучи поштаркою з осені 2021 р. вона стала носити пенсію ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 , оскільки старенька після смерті діда проживала у тому будинку, у сім`ї свого сина ОСОБА_1 , де й померла.

Свідок ОСОБА_12 показав, що він проживає по АДРЕСА_4 , та зазначив, що ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_3 у 2021 році забрали до себе матір ОСОБА_2 , піклувались та доглядали за нею та поховали її.

Свідок ОСОБА_3 показала, що вони є дружиною ОСОБА_1 . Вони проживають по АДРЕСА_2 , та 30.10. 2021 р., одразу після смерті свекра забрали проживати до себе матір ОСОБА_2 , доглянули її до смерті та поховали.

Подані заявником докази та показання свідків не суперечать одне одному та визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Правове регулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, що викладені в Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Діти спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України).

За правилами ч.2, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи застереженням.

За загальним правилом, яке випливає зі змісту ч.1 ст. 1269 та ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Водночас, ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

За змістом пункту 3.20. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).

Мотиви, з який виходив суд, та висновки суду з урахуванням судової практики.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19 державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Постійне проживання зі спадкодавцем є способом прийняття спадщини згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України. Таке прийняття спадщини може бути прийняте нотаріусом за відсутності спору та за умови документального підтвердження зареєстрованого місця проживання спадкоємця, яке збігається із зареєстрованим місцем проживання спадкодавця. Разом з тим, відсутність зареєстрованого місця проживання у спадкоємця та/або у спадкодавця або реєстрація їх за різними адресами не може позбавляти прав на спадкування ту особу спадкоємця, який постійно проживав зі спадкодавцем до дня смерті останнього, що було обумовлено їх кровною спорідненістю та/або відносинами притаманними сім`ї. Такий спадкоємець міг не подати заяву про прийняття спадщини, добросовісно вважаючи себе таким, що прийняв її як член сім`ї спадкодавця.

Верховний Суд у складі колегії суддів КЦС у постанові від 10.01.2019 в справі № 484/747/17 дійшов категоричного висновку про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця (позивач) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Таке ж визначення поняття місця проживання наведено в абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382 - IV.

Згідно положень ст. 2 Закону № 1382 - IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати (азбз. 3 ст. 3 Закону № 1382 IV).

Отже в розумінні положень ч. 1 ст. 29 ЦК України, ст. 2 та ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється судом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Така правова позиція викладена у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц., від 25.05.2022 у справі № 542/1648/19).

Судова практика складається таким чином, що постійне місце проживання зі спадкоємцем треба розуміти як проживання з ним однією сім`єю, ознаки якої наведено у ст. 3 СК України, де визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У цій справі причиною звернення позивача до суду є відсутність документального підтвердження прийняття спадщини заявником ОСОБА_1 після смерті його матері ОСОБА_2 оскільки реєстрація місця проживання сина і матері не збігається. Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 до дня смерті останньої не породжує спору про право цивільне, оскільки немає інших претендентів на спадкове майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , яка до дня своєї смерті- до ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала зі своїм сином ОСОБА_1 та його дружиною (невісткою) ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 .

Факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 до дня її смерті не викликає у суду жодного сумніву, підтверджується як письмовими доказами, так і показаннями свідків-односельців.

Приймаючи до уваги встановлені у суді обставини, а також відсутність спору про право цивільне (щодо спадщини) суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавицею до дня її смерті доведений поза розумним сумнівом. Від цього факту залежить право заявника ОСОБА_1 на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , а отже відповідний факт має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 87-89, 90, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 до дня її смерті (на час відкриття спадщини) до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано жодним з учасників справи.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа Дівичківська сільська рада Бориспільського району Київської області, , місцезнаходження: вул. Сонячна, 1а, с. Дівички, Бориспільський район, Київська область.

Суддя А.О. Залеська