КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5549/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевський Володимир Степанович, про встановлення факту припинення зобов`язання, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Ковбасюк О.О.,-

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту припинення зобов`язань, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна.

Заявники просили встановити факт припинення зобов`язань ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати державну реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком ОСОБА_2 , та дідом ОСОБА_1 .

За час свого життя ОСОБА_3 не складав заповіт.

Встановлення факту припинення зобов`язання ОСОБА_3 та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна необхідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для реалізації права на спадщину як спадкоємців за законом.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду названої заяви судом встановлено спір про право, оскільки не визнається право заявників на спадщину. Суд вважав, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку окремого провадження.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду від 13 серпня 2024 року у справі № 489/1313/21 зроблено висновок, що: «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

За таких обставин, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили встановити факт припинення зобов`язань ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати державну реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

Заявники приймаючи спадщину після смерті ОСОБА_3 звернулись з відповідними заявами до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального органу Київської області Ольшевського В.С.

Приватним нотаріусом відмовлено заявникам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , у зв'язку із наявністю заборони (архівний) запис на майно ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вказали, що встановлення факту припинення зобов`язання ОСОБА_3 та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна необхідно заявникам для реалізації права на спадщину як спадкоємців за законом.

Так, суди розглядають справи про спадкування за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Апеляційний суд вважає, що вимога про встановлення факту припинення зобов`язань та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна може встановлюватися судом лише при розгляді спору по суті із оцінкою судом фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено оспорення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правомірності та законності наявності зобов`язання ОСОБА_3 та не скасованого запису Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна.

Розглядаючи подану заяву, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, оскільки із поданої заяви і доданих до неї документів вбачається спір про право щодо невизнання права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів оцінює критично, оскільки встановлення факту припинення зобов`язання ОСОБА_3 та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна необхідно заявникам для реалізації права на спадщину як спадкоємців за законом та належного оформлення спадкових прав.

Таким чином, із змісту поданої заяви та встановлених фактичних обставин вбачаються спір про право на спадкове майно, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені права звернутися до суду із позовом про захист своїх порушених прав, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 05 листопада 2024 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.В. Желепа

С.Г. Музичко