П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року місто Київ

справа № 758/762/24

провадження №22-ц/824/1277/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - АТ " Універсал Банк"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною,

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Гребенюка В.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства " Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивач АТ " Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється у точці видачі або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення.

12 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету- заяву до договору про надання банківських послуг та, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту НОМЕР_1 .

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку визначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови.

В Анкеті-заяві позичальник підтвердила, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

На підставі укладеного договору відповідачу було надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 100 000 грн., з можливістю його корегування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних).

У ОСОБА_1 прострочення зобов`язання зі сплати мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п.4.16 та п.4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Відповідач ОСОБА_1 на контакт з банком не виходила, не вчиняла жодних дій направлених на погашення заборгованості у зв`язку з чим та відповідно до п.5.18,5.19 кредит став у формі "на вимогу". На залишок простроченої заборгованості банк нарахував неустойку, передбачену тарифами.

Загальний залишок заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом (тілом кредиту) за договором становить 70 856,22 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надала, у зв`язку з цим утворилася заборгованість у розмірі 70 856,22 грн., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 22 квітня 2024 року задоволені позовні вимоги АТ " Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ " Універсал Банк" заборгованість у розмірі 70 856,22 грн.

Стягунто зі ОСОБА_1 на користь АТ " Універсал Банк" судовий збір у розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Коваль Л.М. подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач у своєму позові стверджує, що підписанням заяви відповідач підтвердила, що договір про надання банківських послуг складається Анкети-заяви разом з Умовами обслуговування рахунків фізичних осіб та Тарифами. При цьому, зазначені Тарифи та Умови відповідачем не підписані.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені та штрафів). Оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, за таких обставин, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В Анкеті-заяві від 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 просила відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив.

Оскільки в анкеті-заяві від 12 вересня 2018 року строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то слід визнати неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та не зарахування цих коштів на погашення тіла кредиту, а тому суд повинен був при ухваленні рішення зменшити суму заборгованості за тілом кредиту (70 856,22 грн.) за рахунок протиправно списаних банком відсотків у розмірі, що сукупно за період з 30.11.2020 року по 07.11.2023 року, як слідує з наданого позивачем розрахунку боргових зобов`язань, становить 204 907 гривень 67 копійок та значно перевищує заявлену позивачем суму встановленого ліміту кредиту у розмірі 100000 гривень та заявлену суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 70 856 гривень 22 копійки. Так, з розрахунку заборгованості за договором N° б/н від 12 вересня 2018 року, який надано позивачем, вбачається, що відповідачем у зазначений період часу з 30.11.2020 року по 07.11.2023 року сплачено кошти в рахунок погашення за наданим кредитом у розмірі 70 856 гривень 22 копійки, а саме: 01.12.2020 - 250,00 грн.; 05.12.2020 - 550,00 грн.; 10.12.2020- 300,00 грн.; 11.12.2020-350,00 грн.; 17.12.2020-350,00 грн.; 20.12.2020-50,00 грн.; 22.12.2020 - 490,00 грн.; 25.12.2020 - 1791,00 грн.; 27.12.2020 - 650,00 грн.; 29.12.2020 - 130,00 грн.; 30.12.2020 - 250,00 грн.; 04.01.2021 - 450,00 грн.; 06.01.2021 - 450,00 грн.; 25.01.2021- 250,00 грн.; 29.01.2021 - 3167,50 грн.; 02.02.2021 - 50,00 грн.; 10.02.2021 - 575,00 грн.; 18.02.2021 - 50,00 грн.; 19.02.2021 - 2000,00 грн.; 22.02.2021 - 150,00 грн.; 25.02.2021 - 2985,00 грн.; 02.03.2021 - 1800,00 грн.; 11.03.2021 - 250,00 грн.; 12.03.2021 - 5472,50 грн.; 15.03.2021 - 6069,50 грн.; 18.03.2021 - 3482,50 грн.; 21.03.2021 - 1592,00 грн.; 24.03.2021 - 400,00 грн.; 29.03.2021 - 2000,00 грн.; 04.04.2021 - 4999,00 грн.; 09.04.2021 -800,00 грн.; 12.04.2021 - 2000,00 грн.; 17.04.2021 - 380,00 грн.; 18.04.2021 - 100 грн.; 20.04.2021 - 300,00 грн.; 22.04.2021 - 2592,00 грн.; 26.04.2021 - 500,00 грн.; 27.04.2021 - 350,00 грн.; 29.04.2021- 345,00 грн.; 30.04.2021 - 40,00 грн.; 05.05.2021 - 2189,00 грн.; 06.05.2021- 250 грн.; 07.05.2021 -150,00 грн.; 10.05.2021 - 445,00 грн.; 11.05.2021 - 200,00 грн.; 17.05.2021 - 582,00 грн.; 18.05.2021 - 3482,50 грн.; 19.05.2021 - 480,00 грн. 21.05.2021 -350,00 грн.; 25.05.2021 - 1592,00 грн.; 27.05.2021 - 230,00 грн.; 28.05.2021 - 1691,50 грн.; 31.05.2021- 70000,00 грн.; 02.06.2021 - 1000,00 грн.; 26.06.2021 - 1600,00 грн.; 30.06.2021 -2985,00 грн.; 09.07.2021 - 340,00 грн.; 10.07.2021 - 550,00 грн.; 14.07.2021 - 2000,00 грн.; 21.07.2021- 2300,00 грн.; 22.07.2021 - 252,67 грн.; 28.07.2021 - 200,00 грн.; 31.07.2021 - 100 грн.; 02.08.2021 - 1600,00 грн.; 04.08.2021 - 250,00 грн.; 05.08.2021 - 1990,00 грн.; 29.08.2021 - 2000,00 грн.; 03.09.2021 - 600,00 грн.; 04.09.2021 - 2000,00 грн.; 22.09.2021 - 2001 грн.; 06.10.2021 - 100,00 грн.; 29.10.2021 - 1800,00 грн.; 04.11.2021 - 400,00 грн.; 07.11.2021- 500,00 грн.; 09.11.2021 - 300,00 грн.; 12.11.2021 - 120,00 грн.; 17.11.2021 - 100 грн.; 24.11.2021 - 4200,00 грн.; 30.11.2021 - 1300,00 грн.; 10.12.2021 - 300,00 грн.; 31.12.2021- 2522,00 грн.; 10.01.2022 - 352,00 грн.; 30.01.2022 - 20100,00 грн.; 31.01.2022 - 350 грн.; 02.02.2022 - 3500,00 грн.; 07.02.2022 - 350,00 грн.; 10.02.2022 - 100,00 грн.; 16.02.2022 - 2000,00 грн.; 17.02.2022 - 350,00 грн.; 11.06.2022 - 2570,00 грн.; 29.07.2022 - 2545,00 грн.; 04.08.2022 - 100,00 грн.; 31.08.2022 - 2350,00 грн.; 30.09.2022 - 1500,00 грн.; 01.10.2022- 400,00 грн.; 27.10.2022 - 2050,00 грн.; 28.01.2023 - 700,00 грн.; 28.02.2023 - 1500,00 грн.; 03.03.2023 - 1500,00 грн.; 05.05.2023 - 1000,00 грн.; 02.06.2023 - 500,00 грн.; 16.10.202.3 - 300,00 грн., що загалом становить 204 907,67 грн..

3 урахуванням того, що в анкеті-заяві від 12 вересня 2018 року процентна ставка не зазначена, крім того, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то в стягненні процентів за користування кредитом суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позовних вимог. Така позиція відповідача узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача АТ "Універсал Банк" заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 жовтня 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.

12 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету- заяву до договору про надання банківських послуг та встановивши мобільний додаток monobank отримав розрахункову карту НОМЕР_1 . Банком встановлено кредитний ліміт на платіжну картку до 100 000 грн.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники у мобільному додатку визначених документів, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови.

В Анкеті-заяві позичальник підтвердила, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконала, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надала, у зв`язку з цим утворилася заборгованість у розмірі 70 856,22 грн., яка є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено наявність між сторонами договірних правовідносин, невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та наявність у останньої заборгованості перед банком у заявленому до стягнення розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновкам суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2018 ОСОБА_1 уклала кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ "Універсал Банк" відкрив поточний рахунок у гривні на її ім`я із встановленням кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою відповідач:

- погодилася із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови;

- підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, вона беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується, з тим, що про зміни доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток;

- просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналогу (в тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Також, визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису;

- підтвердила, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком її підпису (а.с. 9).

Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг.

До анкети-заяви представник банку долучив витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк» протоколом № 34 від 30.08.2018, а також додатки із визначенням тарифів та основних умов кредитування.

На підтвердження існування у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, представником позивача було надано до суду розрахунок заборгованості за договором № б/н від 12.09.2018, з якого вбачається, що відповідач станом на 07.11.2023 має заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 70856,22 (а.с.82-85).

Окрім того, представником АТ " Універсал Банк" було надано виписку про рух коштів по особовому рахунку ОСОБА_1 , яка містить інформацію про здійснені відповідачем операції по картці за період з 12.09.2018 по 07.11.2023.

Відповідно до даних виписки про рух коштів по картці борг складається з суми використаного кредитного ліміту 62062 грн. та від`ємного балансу -8794,22 грн., всього 70856,22 грн.. Сума витрат за весь період становить 437853,56 грн., сума зарахувань 366997,34 грн. (437853,56 грн. - 366997,34 грн. = 70856,22 грн.).

Як убачається з виписки про рух коштів по картці, відповідач активно користувалася рахунком, здійснювала з нього платежі, оплачувала різноманітні послуги, переказувала грошові кошти, що на переконання колегії суддів свідчить про те, що відповідачка безсумнівно розуміла зміст та характер надаваних їй банківських послуг, бо тривалий час користувався наданим їй кредитним лімітом, здійснюючи використання наданих кредитних коштів для задоволення власних потреб. Останній розрахунок в межах залишку кредитного ліміту здійснено 02.11.2022, після чого відбулось декілька поповнень рахунку, а також списання відсотків відповідно до п.4.23 Умов.

Отже, встановлені обставини справи щодо руху коштів по картці відповідача ОСОБА_1 свідчать про те, що остання була обізнана про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному електронному доступі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.

Отже, надані банком виписка про рух коштів по картці відповідача та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний опис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Суми коштів, що зазначені в апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_1 та у відзиві на позов як сплата кредиту, в розрахунку враховані, що підтверджується співставленням даних виписки про рух коштів по картці та змістом апеляційної скарги і відзиву на позовну заяву. Проте також слід враховувати і зобов`язання зі сплати відсотків, що впливали на розмір зобов`язань перед банком, а також повне використання розміру кредитного ліміту.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачкою ОСОБА_1 сплачено 204907,67 грн. при встановленому розмірі кредитного ліміту 100 000 грн. не враховують тих обставин, що кредитний ліміт є поновлювальним. Відповідно до даних руху коштів по картці відповідач постійно вносила кошти для підтримання стану кредитного ліміту, в тому числі і у значних розмірах, наприклад: 30 березня 2020 року внесено 46900 грн., 31 травня 2021 року внесено 70000 грн., 30 січня 2022 року внесено 20100 грн.. Періодично кредитний ліміт вичерпувався повністю і відповідно періодично виходив на рівень позитивного балансу.

Таким чином, судом на підставі доказів наданих позивачем встановлено, що відповідач ОСОБА_1 погашала заборгованість, отже визнавала наявність між сторонами кредитних правовідносин.

З розрахунку заборгованості наданого представником АТ "Універсал Банк", вбачаються періоди виникнення боргу та факт того, що відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання, заборгованість за кредитним договором не погашає.

Аналізуючи специфіку договору Monobank, убачається, що банк надає право клієнту розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого ліміту в певний проміжок часу, шляхом здійснення оплати всіх видаткових операцій у разі відсутності власних коштів.

Крім того необхідно зауважити, що матеріали справи не містять інформації про звернення відповідача ОСОБА_1 до АТ "Універсал Банк" із вимогою про визнання договору не укладеним чи незгодою з певними умовами договору, заявами про перерахунок (перегляд) розміру її заборгованості, заперечень проти списання відсотків за користування кредитними коштами, що, в свою чергу, свідчить про визнання ОСОБА_1 умов такого договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг в AT "Універсал Банк" та їх підписала, колегія суддів відхиляє, адже із наданого позивачем до суду першої інстанції алгоритму укладення кредитного договору встановлено, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ "Універсал Банк" та Тарифами за карткою Monobank подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням Анкети-заяви відповідачка ОСОБА_1 підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20, від 16.12.2020 у справі №561/77/19, від 12.06.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Коваль Л.М. на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20 є безпідставними, оскільки обставини цієї справи не є тотожними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

При цьому, апелянтом не наведено жодного доводу, який би потребував додаткового правового аналізу і міг би слугувати підставою для скасування судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Коваль Ларисою Миколаївною, залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус