Справа № 443/1345/24 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г
Провадження № 22-ц/811/940/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Луки Тараса Миколайовича на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року в складі судді Равлінко Р.Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, з участю третіх осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебуванні на повному утриманні цивільного чоловіка,-

встановив:

У липні 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Лука Т.М. звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, з участю третіх осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебуванні на повному утриманні цивільного чоловіка, просив встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживала та вела спільне господарство, побут однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з листопада 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на повному утриманні цивільного чоловіка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 05.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 29.08.2024 (т. 1 а.с. 51-53).

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.12.2024 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Міністерство оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_5 повернуто заявнику (т. 1 а.с. 246-248).

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.01.2025 в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Луки Т.М. про об`єднання в одне провадження справи №443/1345/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюб та перебування на утриманні цивільного чоловіка та справи №443/2331/24 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні - відмовлено (т.2 а.с. 57-59).

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.03.2025 заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Луки Т.М., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_5 , Жидачівська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебуванні на повному утриманні цивільного чоловіка залишено без розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 27 листопада 2024 року в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Луки Тараса Миколайовича про відкладення судового засідання відмовлено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_5 , Жидачівська державна нотаріальна контора Львівської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебуванні на повному утриманні цивільного чоловіка - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Лука Т.М., з такою не погоджується, вважає постановленою з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що неодноразово брав участь у судових засіданнях при розгляді справи та наголошував про бажання брати участь у даній справі в режимі відеоконференції.

Таким чином, 11.02.2025 та 04.03.2025 очікував для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак з невідомих для нього причин запрошення суду не отримував.

Більше того, судове засідання в режимі відеоконференції припинено у зв`язку з технічними збоями у підсистемі відеоконференцзв`язку, тобто таке фактично не відбулося, що свідчить про відсутність повторної неявки представника позивача у судове засідання.

Суд не включав відеоконференцію та не скеровував представнику позивача запрошення на таку, незважаючи на той факт, що останній очікував.

Покликається на правову позицію Верховного Суду висловлену у постанові №922/1163/22.

Просить скасувати ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17 червня 2025 року не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з такого.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

Так, позивачка ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомленні, а саме рекомендоване повідомлення про виклик до суду на 11.02.2025 та рекомендоване повідомлення про виклик до суду на 04.03.2025, однак у судові засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала.

Крім цього, представник позивачки адвокат Лука Т.М. повторно не з`явився у судове засідання, хоча судом належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка про виклик до суду на 11.02.2025 була доставлена представнику 21.01.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та судова повістка про виклик до суду на 04.03.2025 була доставлена представнику 12.02.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.

Враховуючи наведене, суд не знайшов правових підстав для відкладення судового засідання з метою повторного виклику позивачки, оскільки, на переконання суду, це призведе до безпідставного затягування розгляду справи, а повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Оскільки позивачка та її представник будучи належним чином повідомленими про час, місце та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням та довідками про доставку електронного документа, повторно в судове засідання не з`явилися, з огляду на предмет спору та обставини, викладені у позовній заяві, неявка сторони позивача позбавляє суд можливості розглядати справу без їх участі, що є підставою для залишення позову без розгляду.

При цьому, суд роз`яснив, що залишення позовної заяви без розгляду не порушує права та інтереси як позивачки, за якою відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України зберігається право звернутися до суду повторно, так і відповідача.

Також, суд зазначив, що у підготовчому судовому засіданні представником позивачки було заявлено клопотання про допит 26 свідків, явку яких він зобов`язувався забезпечити, однак ні в судове засідання 11.02.2025, ні в судове засідання 04.03.2025 представником позивачки не було забезпечено явки жодного свідка, що суд розцінив як зловживання процесуальними правами, що порушує розумні строки розгляду справи, з врахуванням чого суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Луки Т.М. про відкладення судового засідання.

При постановлення оскаржуваної ухвали суд врахував практику Європейського суду з прав людини та правові позиції Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України в редакції Закону №3200-IX від 29.06.2023).

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: а) належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; б) повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; в) ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності; г) його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Колегія звертає увагу, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин другої поспіль неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно із вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що два останні судові засідання були призначені на 11.02.2025 та 04.03.2025.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

В частині 5 статті 128 ЦПК України зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Згідно із ч. 5 ст. 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

У матеріалах справи наявні докази повідомлення учасників справи на зазначені судові засідання, що свідчить про виконання вимог процесуального закону у цій частині.

Зокрема, у матеріалах наявні рекомендовані повідомлення про вручення судових викликів (повідомлень) позивачці ОСОБА_1 та довідки про доставку електронного документу, а саме судових повісток про виклик до суду її представнику адвокату Луці Т.М. (т. 2 а.с. 47, 69, 75, 89).

Таким чином, будь які доводи щодо неналежного повідомлення сторони позивача (позивачку чи її представника) є неспроможними, оскільки спростовуються вимогами закону та матеріалами справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Фактично, не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, представник позивачки свої доводи зводить до того, що неодноразово брав участь у судових засіданнях при розгляді справи та наголошував суду про бажання брати участь у даній справі в режимі відеоконференції, 11.02.2025 та 04.03.2025, очікував для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак з невідомих для нього причин запрошення суду не отримував.

Організаційно правові засади функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі також - ЄСІТС) в цивільному судочинстві врегульовано статтею 14 ЦПК України.

Згідно з частинами четвертою-п`ятою статті 14 ЦПК України Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина п`ята).

Колегія суддів звертає увагу на те, що диспозицією статті 212 ЦПК України визначено право учасника справи, його представника брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за відповідних умов. Також, у цій статті йдеться про строки подання учасником справи, його представником заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду, тощо.

Слідуючи наведеному, призначення судом розгляду справи (судового засідання) у режимі відеоконференції, з наданням можливості відповідному учаснику брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за відповідних умов, є можливим, як наслідок вирішення відповідного клопотання цього учасника.

Поряд з цим, незважаючи на те, що процесуальне законодавство не містить приписів, які унеможливлювали б звернення до суду з єдиним (одним) клопотанням (заявою) щодо участі у всіх судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції, все ж у жодній із частин статті 212 ЦПК України не йдеться про судові засідання (у множині), у контексті задоволення заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Іншими словами, колегія суддів не стверджує про необхідність звернення учасника справи виключно з окремим клопотанням (заявою) про розгляд справи в режимі відеоконференції щодо кожного судового засідання, однак не може розділити доводи представника позивача стосовно його бажання участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та незаконність у зв`язку з цим оскаржуваної ухвали.

Так, дослідженням матеріалів справи не встановлено факту подання представником Лукою Т.М. до 04 березня 2025 року клопотання (заяви) про його участь у судовому засіданні (судових засіданнях) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Також, колегія суддів констатує відсутність, як наслідок, ухвал суду першої інстанції до цієї дати, про надання можливості представнику Луці Т.М. приймати участь у судовому засіданні (судових засіданнях) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Інакше кажучи, слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції не міг задовольнити клопотання (і не зробив цього) Луки Т.М. таким чином, щоб останній міг брати участь у цій справі у всіх наступних судових засіданнях у режимі відеоконференції, оскільки представник про таке не просив.

Наведене дає підстави для висновку про те, що у представника позивачки Луки Т.М. не могло бути законних та обґрунтованих сподівань на можливість брати участь ним у судових засіданнях 11.02.2025 та 04.03.2025 у режимі відеоконференції.

В свою чергу, 04.03.2025 представник Лука Т.М. подав клопотання в якому просив про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, з використанням власних технічних засобів, а також допит двох свідків в режимі відеоконференції з Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, однак таке клопотання суд першої інстанції обгрунтовно залишив без розгляду, з підстав порушення вимог процесуального закону щодо строків подання відповідного клопотання (т. 2 а.с. 42-44).

У підсумку, доводи адвоката Луки Т.М. про те, що його неявка у судові засідання, призначені на 11.02.2025 та 04.03.2025 пов`язана з тим, що його не було приєднано (запрошено) до судового засідання в режимі відеоконференції, а також про те, що саме судове засідання 04.03.2025 не відбулося, не заслуговують на увагу, оскільки клопотання, як це вимагає стаття 212 ЦПК України не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, позивач не заявляв, при цьому, факт проведення судового засідання 04.03.2025 підтверджується протоколом такого (т. 2 а.с. 98-101).

Таким чином, належне виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо повідомлення учасників справи (позивачку та її представника) про день, час та місце розгляду справи, відсутність заяви, у якій сторона позивача просила б суд про забезпечення участі в режимі відеоконференції у судових засіданнях у цій справі з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, дають підстави для висновку про законність оскаржуваної ухвали та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, відтак, необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів зауважує, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 (провадження № 11-126заі22).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії", заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22) та у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 522/13429/13-ц (провадження № 61-3848св22).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 374, 379, 381, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Луки Тараса Миколайовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 червня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк