Справа №359/8213/24
Провадження 2/359/539/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 травня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ліман А.Г.,

за участю представника позивача Шапошнікової Т.Г.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом обслуговуючого кооперативу «Ідея» до ОСОБА_1 про визнання недійсною кооперативної угоди про сплату пайового внеску та додатку №1 до цієї угоди,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В серпні 2024 року ОК «Ідея» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 4 серпня 2020 року позивач уклав з ОСОБА_1 кооперативну угоду про сплату пайового внеску №7/17/25, за якою відповідач зобов`язався внести пайовий внесок до пайового фонду, а ОК «Ідея» зобов`язався закріпити за ним пай у пайовому фонді позивача. В додатку №1 до кооперативної угоди про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року було визначено, що паєм відповідача є двокімнатна квартира загальною площею 55,0 кв.м., що розташовуватиметься на четвертому поверсі чотирьох поверхового багато-квартирного будинку, збудованого по проекту СО-1684. Позивач посилається на те, що предмет договору не був достатньо конкретизований ні в кооперативній угоді про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року, ні в додатку №1 до цієї угоди. У зв`язку з цим зміст оспорюваного правочину суперечить ст.21 Закону України «Про кооперацію». Тому ОК «Ідея» просить суд визнати недійсною кооперативну угоду про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року та додаток №1 до цієї угоди.

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не визнають позов та посилаються на те, що 1 серпня 2020 року сторони уклали договір про надання послуг бронювання, в якому вони визначили, що паєм відповідача є квартира АДРЕСА_1 . Ця обставина спростовує довід позивача про те, що предмет договору не був достатньо конкретизованим. Тому ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просять суд відмовити у задоволенні позову.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 2 серпня 2024 року (а.с.30) вбачається, що цивільну справу за позовом, пред`явленим ОК «Ідея», було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 вересня 2024 року (а.с.34-35) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2025 року (а.с.80-81) було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у цивільній справі. Підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

3.1. 4 серпня 2020 року ОК «Ідея» уклав з відповідачем кооперативну угоду про сплату пайового внеску №7/17/25 (а.с.11-16), за якою ОСОБА_1 зобов`язалась внести пайовий внесок до пайового фонду, а позивач зобов`язався закріпити за нею пай у пайовому фонді ОК «Ідея».

3.2. В матеріалах цивільної справи міститься додаток №1 до кооперативної угоди про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року (а.с.17-18), зі змісту якого вбачається, що паєм ОСОБА_1 є двокімнатна квартира загальною площею 55,0 кв.м., що розташовуватиметься на четвертому поверсі чотирьох поверхового багатоквартирного будинку, збудованого по проекту СО-1684.

3.3. Спірні відносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодер-жання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

4.2. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

4.3. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність і розумність.

4.4. Як роз`яснив Верховний Суд, на принципі добросовісності ґрунтується доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка полягає у римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Тому поведінка, що не відповідає попереднім заявам сторони договору або її попередній поведінці, вважається поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Встановлено, що зміст кооперативної угоди про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року та додаток №1 до цієї угоди не суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, зокрема ст.21 Закону України «Про кооперацію». Неузгодження предмета договору може бути підставою для визнання такого договору неукладеним, а не для визнання його недійсним. Тому посилання позивача на вказану обставину підлягає критичній оцінці.

5.2. Крім того, саме ОК «Ідея» склав та запропонував відповідачу кооперативну угоду про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року та додаток №1 до цієї угоди. Тому заявлення позивачем вимоги про визнання вказаного правочину недійсним, тим більше через чотири роки після його вчинення, суперечить попередній поведінці ОК «Ідея», чесній діловій практиці та принципу добросовісності.

5.3. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсною кооперативної угоди про сплату пайового внеску №7/17/25 від 4 серпня 2020 року та додатку №1 до цієї угоди. Тому у задоволенні позову, пред`явленого ОК «Ідея», належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. ОК «Ідея» сплатив судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 1 серпня 2024 року (а.с.29). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

6.3. З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову обслуговуючого кооперативу «Ідея» до ОСОБА_1 про визнання недійсною кооперативної угоди про сплату пайового внеску та додатку №1 до цієї угоди відмовити.

Повний текст рішення суду складений 12 травня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець