16 червня 2025 року м.Суми
Справа №585/3503/24
Провадження № 22-ц/816/728/25
Судді Сумського апеляційного суду Собини Ольги Іванівни стосовно постанови колегії суддів Сумського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі № 585/3503/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Унверсал банк» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 9 вересня 2024 року за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У серпня 2024 року АТ «Універсал банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 143852,23 грн.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 9 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням місцевого суду і звернувся з апеляційною скаргою і просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що послуги банк надає дистанційно через мобільний додаток і отриманню кредитних коштів передує ознайомлення і погодження всіх умов кредитного договору шляхом підписання електронного договору, який є аналогом власноручного підпису.

Постановою Сумського апеляційного суду від 12 червня 2025 року було задоволено апеляційну скаргу «Універсал банк» .

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 9 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 143852, 23 грн та судові витрати у справі.

Ухвалюючи судове рішення про скасування рішення місцевого суду колегія суддів виходила з того , що аналізуючи зміст кредитного договору від 29 грудня 2018 року № б/н та його складових (графік погашення боргу, паспорт споживчого кредиту), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 143852,23 грн заборгованості було нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного відповідачем і дані обставини відповідачем не спростовані.

Утворення боргу, на думку колегії суддів, підтверджується розрахунком заборгованості по договору, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами, які по своїй суті є паперовими копіями складових кредитного договору, з якими відповідач ознайомився та погодився з їх змістом в електронній формі шляхом отримання в мобільному додатку.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що отриманню доступу до кредитних коштів передує ознайомлення і погодження позичальником у мобільному додатку шляхом електронного підпису відповідних умов кредитної угоди. Тобто скористатись кредитними коштами, попередньо не погодившись з розміром процентної ставки та іншими умовами використання кредиту, фактично не є можливим.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач протягом трьох років активно користувався кредитними коштами та вносив значні кошти на повернення кредиту. Жодних претензій з боку відповідача на адресу банку останній не заявляв.

За відсутності жодних заперечень з боку відповідача щодо обґрунтованості позовних вимог, достатності наданих доказів для задоволення позовних вимог, місцевий суд, на думку колегії суддів, всупереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України перебрав на себе обов`язок відповідача щодо доказування обставин справи і самостійно зробив стверджувальні висновки щодо останнього та відмовив в задоволенні позову і з даних обставин. Проте, на думку колегії суддів, місцевий суд передчасно дійшов до такого висновку, оскільки за даних обставин він не дотримався вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України, яка дозволяє суду з метою повного з`ясування обставин справи, та з огляду на позицію, яку зайняв суд у даній справі, витребувати від позивача матеріали кредитної справи, інші документи для перевірки інформації, що міститься у наданих позивачем до справи доказах. На думку колегії суддів місцевий суд фактично самоусунувся від вирішення спору, не повно з`ясував обставини справи, що позбавило його можливості прийти до вірного висновку у даній справі.

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів у існуванні 143852,23 грн заборгованості за договором споживчого кредитування № б/н від 29 грудня 2018 року, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням колегії суддів, на підставі ч.3 ст. 35 ЦПК України вважаю за необхідне зазначити таке.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору і до позову була долучена копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг , підписана відповідачем 29.12.2018 року в якій міститься прохання останнього про відкриття йому поточного рахунку в гривні на його ім`я , та про встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у додатку до умов Договору. Зазначено, що він погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг .

Також до позову долучені Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank в редакції, затвердженій Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021 , які набувають чинності з 27.11.2021 , не підписані відповідачем і які не діяли на час підписання відповідачем Анкети-заяви ( 29.12.2018) .

Долучені до позовної заяви паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача не підписані відповідачем .

Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий суд виходив з того, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (Витяг) , набули чинності з 27 листопада 2021 року , тобто через три роки після підписання відповідачем Анкети-заяви, а відтак фізично він не міг ознайомитись з цим документом. Також суд звернув увагу , що в Анкеті-заяві від 29 грудня 2028 року сума кредиту і процентна ставка за користування ним не зазначені, не погоджений кредитний ліміт, відсутні відомості про отримання платіжної картки та строк її дії. Також позивачем не надано виписку про рух коштів по картці відповідача, що унеможливлює дослідження обставин користування кредитними коштами , не надано довідок про видачу відповідачу картки, про розмір встановленого на ній ліміту. Долучений по справи розрахунок заборгованості суд вважав неналежним та недопустимим доказом.

Погоджуюсь з такими висновками місцевого суду та не погоджуюсь з думкою колегії суддів апеляційної інстанції , виходячи з наступного .

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Підставами позовних вимог АТ «Універсал Банк» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, який було укладено шляхом підписання ОСОБА_1 29.12.2018 власноручним підписом анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Додані банком до позову умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і не підписані відповідачем.

Крім того, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору , а є лише інформацією, яку повинен надати банк споживачу до укладення договору про споживчий кредит як це передбачено ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».

Дійсно в підписаній відповідачем анкеті-заяві зазначено, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису у мобільному додатку, проте позивачем не надано доказів, що надані ним умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доказів протилежного відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, банком суду надано не було.

Доводи позивача про те, що Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank знаходяться в публічному доступі та суд не був позбавлений можливості ознайомитися з чинною їх редакцією не заслуговують на увагу, адже обов`язок подання доказів покладено саме на сторін.

Збирання доказів не є обов`язком суду, а тому посилання колегії суддів на обов`язок суду першої інстанції щодо витребування від позивача матеріалів кредитної справи, інших документів для перевірки інформації , що міститься у наданих позивачем до справи доказах не ґрунтуються на законі і суперечить нормам ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи зазначене, банк, звертаючись з позовом до суду, не надав усіх належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог і не довів укладення кредитного договору на вказаних ним умовах, а суд не мав права збирати докази у даній справі .

При зверненні до суду банк ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. При цьому підписана власноручним підписом відповідача 29 грудня 2018 року анкета-заява даних про розмір кредитного ліміту не містить. Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано суду ні виписки про рух коштів, ні довідки про видану відповідачу картку та встановлений кредитний ліміт, тобто не надано жодних доказів на підтвердження факту користування відповідачем кредитними коштами. Наданий розрахунок заборгованості без відповідних доказів не є достатнім для підтвердження наявності та розміру заборгованості, позаяк для доведення заборгованості необхідні первинні банківські документи, які підтверджують обставини надання кредиту, наявність заборгованості та її розмір. При цьому, з розрахунку вбачається, що нараховані проценти за користування кредитом банк погашав за рахунок тіла кредиту, що не відповідає сут і кредитних правовідносин, оскільки проценти за своєю суттю є платою за користування кредитними коштами.

За встановлених обставин справи вважаю, що рішення місцевого суду щодо відмови в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором є законним та обґрунтованим, в постанова колегії суддів апеляційного суду не ґрунтується на законі і є помилковою.

Суддя Сумського апеляційного суду Собина О.І.