УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/12077/22-ц

провадження № 61-3644ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Державне підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», та

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

07 квітня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; подачі нової редакції касаційної скарги, яка за якістю виготовлення має бути читабельною; надання копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Судом роз`яснено, якщо у зазначений строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Копію вказаної ухвали направлено заявнику на зазначену в касаційній скарзі адресу.

У квітні 2025 року до Верховного Суду на усунення недоліків касаційної скарги від ОСОБА_1 надійшла нова редакція касаційної скарги з її копіями відповідно до кількості учасників справи.

У змісті поданої касаційної скарги заявником вказано, що він тимчасово непрацездатний і перебуває у м. Запоріжжі після перенесеної операцїі. Готується до другої операцїі.

Проте переконливих доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Черкаського районного суду Черкаської області

від 30 березня 2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду

від 12 вересня 2024 року заявником не надано, оскільки жодних медичних документів, які б підтвердили його тимчасову непрацездатність та/або перенесення операції, періоди такої непрацездатності чи перебування в закладах охорони здоров`я не долучено до касаційної скарги.

Залишаючи без руху касаційну скаргу заявника, Верховний Суд висновував, що з інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що

12 вересня 2024 року Черкаським апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, датою складення повного тексту зазначено 13 вересня 2024 року.

Строк на касаційне оскарження судових рішень для заявника розпочався

16 вересня 2024 року та закінчився 15 жовтня 2024 року.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року.

19 листопада 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-14733ск24).

У січні 2025 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 вдруге подала касаційну скаргу на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року.

16 січня 2025 року ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-562ск25).

20 лютого 2025 року ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року.

20 лютого 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-1989ск25).

Звертаючись вчетверте з касаційною скаргою, ОСОБА_1 вказує, що ухвалу про повернення втретє поданої касаційної скарги отримано ним 12 березня

2025 року.

Про це він повторно зазначає, звертаючись в квітні 2025 року з виправленою редакцією касаційної скарги, до якої додає копію супровідного листа Верховного Суду про направлення йому 21 лютого 2025 року копії ухвали Верховного Суду

від 20 лютого 2025 року.

Однак указаним доводам щодо поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення вже надана оцінка Верховним Судом.

З матеріалів касаційного оскарження та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що тричі (ухвалами Верховного Суду від 19 листопада

2024 року, 16 січня та 20 лютого 2025 року) ОСОБА_1 , від імені якого касаційну скаргу подавала ОСОБА_2 , касаційні скарги повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Жодних доказів про поважність пропуску строку на касаційне оскарження не надано.

Заявник вказує, що він переніс оперативне втручання і знову готується до операції. Разом з тим, ні довідки з медичного закладу, ні виписки з історії хвороби ним не надано.

Так само заявник зазначив, що після другої операції він має повернутися до лав Збройних Сил України (далі - ЗСУ), однак не надає жодних доказів про перебування на службі в ЗСУ.

За таких обставин колегія суддів позбавлена можливості зробити висновок про поважність чи неповажність причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки заявником не виконано вимоги суду про усунення недоліків касаційної скарги.

Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску ОСОБА_1 не надано.

Станом на 19 травня 2025 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху в частині надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження постанови, не виконано.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху та її повернення в разі неусунення недоліків), про що постановляється відповідна ухвала.

Частинами п`ятою і шостою статті 393 ЦПК України передбачено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) виснувала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури в суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення в справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, оскільки згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України в разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - Державне підприємство «Черкаський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська