Справа № 703/2835/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Волосовського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Балаклеївська сільська рада Черкаської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин, -

встановив:

14 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вказаною заявою, в якій просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області, є його рідною бабою. Крім того просить суд встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області померла його баба по батьківській лінії - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , титульним власником якого, на підставі записів погосподарських книг №16 за 2021-2025 роки, ПГО №1484-3 є її чоловік та, відповідно дід заявника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті останнього ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та постійного проживала в зазначеному домоволодінні разом із померлим чоловіком на момент його смерті, а також своєчасно звернувшись до Смілянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа №902/2007р.), проте свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння ОСОБА_2 не отримала.

Заявник вказує, що останні декілька років свого життя ОСОБА_2 тяжко хворіла та потребувала постійної сторонньої допомоги. В зв`язку із цим в 2015 році він разом із своєю сім`єю, а саме дружиною та дитиною дружини від попереднього шлюбу, переїхали на постійне проживання у вказане домоволодіння, в якому разом із бабою проживали без реєстрації місця проживання до дня її смерті.

На випадок своєї смерті, 16 жовтня 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла заявнику ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Костянтинівської сільської ради Смілянського (на даний час Черкаського) району Черкаської області.

Заявник також зауважив, що спадкоємцем першої черги за законом, як після смерті діда ОСОБА_3 , так і після смерті баби ОСОБА_2 , був їх син та, відповідно, батько заявника - ОСОБА_4 , який спадщину після смерті обох батьків не прийняв, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в м. Сміла.

Водночас заявник вказує, що спадщину після смерті баби він прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_2 на момент її смерті в спадковому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців які прийняли спадщину немає.

23 квітня 2025 року заявник звернувся до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори Черкаського району Черкаської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене спадкове домоволодіння після смерті баби ОСОБА_2 .

Однак, постановою нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори від 26 квітня 2025 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки ним до нотаріальної контори не подано документів на підтвердження фактичного прийняття спадщини, а також в зв`язку з тим, що документи на підтвердження родинного зв`язку із спадкодавцем у нього відсутні, оскільки існують розбіжності в написанні прізвищ спадкоємця і спадкодавця. Заявник вказує, що йому в усній формі нотаріус рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення родинних стосунків із спадкодавцем, оскільки при видачі свідоцтва про право на спадщину відсутні підстави для звільнення заявника від оподаткування військовим збором в розмірі 5 % від вартості успадкованого майна, оскільки пільги за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб мають лише члени сім`ї спадкодавця - спадкоємці першого та другого ступенів споріднення.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 та встановлення родинних відносин між ними є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, однак у даному випадку вказані юридичні факти можуть бути встановлені винятково рішенням суду.

Посилаючись на ці обставини ОСОБА_1 звернувся до суду з означеною заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність уповноваженого представника Балаклеївської сільської ради Черкаської області, проти задоволення заяви заперечень не надано.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що вони були сусідами померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтвердили факт того, що померла ОСОБА_2 була бабою заявника ОСОБА_1 , який проживав із нею останні роки до дня її смерті, здійснював догляд за нею. Після смерті ОСОБА_2 її онук займався похованням та здійснив всі необхідні для цього обряди за власний кошт.

Суд, врахувавши позицію заявника, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України і справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд не вправі відмовляти в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Встановлення факту родинних відносин необхідне заявнику, зокрема, для підтвердження родинних відносин між ним та його бабою по батьковій лінії, з метою прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року, виданого Смілянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.9).

На підтвердження родинних стосунків із ОСОБА_2 заявник надав наступні документи:

- свідоцтво про своє народження серії НОМЕР_2 від 10 вересня 1982 року, де його прізвище та прізвище батька російською мовою зазначено « ОСОБА_7 », прізвище матері « ОСОБА_7 » (а.с. 7);

- свідоцтво про народження свого батька ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 18 березня 1966 року, де його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7);

- свідоцтво про смерть свого діда ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 18 липня 2007 року, де його прізвище зазначено « ОСОБА_7 ».

- свідоцтво про смерть своєї баби ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року, де її прізвище зазначено « ОСОБА_7 »;

- свідоцтво про смерть свого батька ОСОБА_4 серії НОМЕР_5 від 09 листопада 2020 року, де прізвище зазначено « ОСОБА_8 ».

Вказані письмові докази у сукупності із показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитаних в судовому засіданні дозволяють стверджувати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області, є бабою заявника ОСОБА_1 по батьковій лінії. Водночас розбіжності в документальних записах їх прізвища українською мовою виникли внаслідок неправильної транслітерації, а саме відхилення від орфографічних норм при його міжмовному (російсько-українському)» перетворенні, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності (див. Український правопис, 2019, § 144. Слов`янські прізвища та імена)».

Встановлення факту родинних стосунків має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє йому реалізувати законні права на отримання спадщини після смерті баби по батьковій лінії ОСОБА_2 .

З метою усунення обставини, яка перешкоджає заявнику отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину по закону та оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що заява в цій частині підлягає до задоволення.

Що стосується встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень викладених у абз. 1,3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області, доводиться бабою заявника ОСОБА_1 по батьковій лінії.

Згідно довідки виконавчого комітету Балаклеївської сільської ради № 211 від 23 квітня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 в господарстві ніхто не був зареєстрований. Водночас за вказаною адресою фактично проживали без реєстрації: внук - ОСОБА_1 , 1982 року народження, дружина внука ОСОБА_9 , 1990 року народження та син останньої ОСОБА_10 , 2012 року народження (а.с. 17).

Факт спільного проживання заявника із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , також об`єктивно підтверджується актом мешканців села Балаклея, що були сусідами останньої - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 18) та показами останніх, допитаних у якості свідків в судовому засіданні.

Вищенаведені докази підтверджують факт, що ОСОБА_11 дійсно постійно проживав без реєстрації разом із своєю бабою по батьковій лінії - ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

При цьому прийняття спадщини на підставі цієї норми вимагає наявність саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий висновок щодо застосування ч.3 ст. 1268 ЦК України у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц, від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19, від 21 вересня 2021 року в справі №352/313/18.

Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із Законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 23 зазначеної постанови встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 доведено факт сумісного постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою усунення обставин, які перешкоджають заявнику отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину по заповіту та оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Балаклеївська сільська рада Черкаської області, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Будки Черкаського району Черкаської області.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , постійно проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники судового процесу:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Балаклеївська сільська рада, юридична адреса: Черкаська область, Черкаський район, с. Балаклея, вул. Незалежності, 2, .

Головуючий: В. В. Волосовський