Справа № 392/2008/23
Провадження № 4-с/392/1/25
УХВАЛА

12 червня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бадердінової А.В., за участю секретаря судового засідання Покуц І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глазков Андрій Сергійович, заінтересована особа ОСОБА_2 , орган ДВС, Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

в с т а н о в и в:

У провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глазков А.С., заінтересована особа ОСОБА_2 на дії Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року по справі № 392/685/15 з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по частини заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 27 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на для дітей відповідного віку.

19 травня 2015 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області було видано виконавчий лист по справі № 392/685/15, відповідно до якого було допущене негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевказаного виконавчого листа із заробітної плати скаржника відраховувалися аліменти в розмірі 1/4 від всіх доходів аж до 31 березня 2017 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження № 47622093 від 31 березня 2017 року.

05 квітня 2017 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області було видано новий виконавчий лист по справі № 392/685/15 на підставі якого 07 квітня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 53722987, яке знаходиться на виконанні у Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В межах вищевказаного виконавчого провадження із заробітної плати Позивача продовжили відраховувати аліменти в розмірі 1/4 від всіх доходів.

Скаржник працював на Державному підприємстві «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» Новокостянтинівська шахта на посаді гірник очисного забою, з 27 жовтня 2023року скаржника було звільнено із займаної посади у зв`язку із невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи на підстав пункту 2 статті 40 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Тобто, згідно рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року по справі № 392/685/15 із Скаржника було стягнуто по на двох дітей, що фактично становить 50% від його доходів, а стягувалося всього 25%.

23 лютого 2021 року заступником начальника відділу Маловисківського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Погрібним Русланом Вікторовичем в межах виконавчого провадження № 53722987 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи скаржника. Згідно з якої постановлено відрахувати із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, в розмірі по 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття (донька ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Одночасно проводити стягнений заборгованості до її повного погашення, в розмірі 10% від отримуваного боржником доходу, що становить собою 1/4 частину доходу боржника за період з 27 квітня 2015 року до першого утримання поточних аліментів, визначених даною постановою. Згідно постанови виконавчої служби від 14 липня 2021 року розмір відрахування із заробітної плати скаржника в рахунок погашення боргу було збільшено з 10% до 20.

В результаті того, що із заробітної плати відраховувалася сума менша, ніж було передбачено судовим рішенням, скаржнику донараховано заборгованість за період з 27 квітня 2015 року по 2021 рік в розмірі 1/4 від заробітної плати, що склало більше 200000,00 грн. Отже, в результаті помилок, які були допущені державною виконавчою службою та бухгалтерією підприємства скаржник опинився в ситуації, коли він не може забезпечити ні себе, ні свою сім`ю. Станом на дату подання даної скарги скаржник одружений на ОСОБА_7 , проживають разом за адресою АДРЕСА_1 . разом з ними проживає донька дружини - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16 квітня 2019 року та довідкою про склад сім`ї № 1044 від 19 квітня 2023р. Дружина скаржника ніде не працює, що підтверджується довідкою № 1069 від 24 квітня 2023 року. Таким чином, на утриманні скаржника знаходиться ще двоє осіб, а саме його дружина та її неповнолітня донька.

Скаржнику стало відомо, що державною виконавчою службою прийнято наступні постанови: постанова від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про арешт майна боржника; постанова від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанова від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанова від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанова від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Крім того, згідно повідомлення Відділу ДВС від 29 вересня 2022 року № 2 відомості про скаржника внесено до Єдиного реєстру боржників.

Скаржник вважає, всі вищевказані постанови протиправними, оскільки його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не має, що також підтверджується рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2023 року по справі № 392/689/23, яке набрало законної сили та має преюдиційний характер для розгляду даної скарги.

З посиланням на статті 18, 19, 71,82 Закону України «Про виконавче провадження», статті 447-453 ЦПК України просив суд визнати протиправними та скасувати постанови Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 вересня 2022 року ВП № 53722987 про арешт майна боржника, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, визнати протиправними дії Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо внесення відомостей про ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Єдиного реєстру боржників, зобов`язати Маловисківський відділ ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучити відомості про ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з Єдиного реєстру боржників.

Представник ОСОБА_1 адвокат Глазков А.С. в судове засідання подав заяву, в якій просив проводити розгляд скарги без його участі.

Представник Маловисківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань не подавала.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Розділом VII ЦПК України унормований судовий контроль за виконаннями рішень.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відтак, ЦПК України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю за виконанням судових рішень виключно шляхом розгляду скарг на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця та за результатами розгляду, у разі встановлення обґрунтованості скарги, постановлення ухвали, якою поновлюється порушене право заявника, шляхом визнання оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судовим розглядом, 7 квітня 2017 року старшим державним виконавцем Маловисківського районного відділу ДВС Лойтрою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53722987, щодо виконання виконавчого листа № 392/685/16-ц виданого 5 квітня 2017 року Маловисківським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі частини заробітку щомісячно.

23 лютого 2021 року заступником начальника відділу Маловисківського районного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Погрібним Р.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 392/685/15-ц виданого 5 квітня 2017 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах ВП № 53722987.

14 липня 2021 року державним виконавцем відділу Маловисківського районного відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сидоренко Є.І., при примусовому виконанні виконавчого листа № 392/685/15-ц виданого 5 квітня 2017 року, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах ВП № 53722987.

29 вересня 2022 року державним виконавцем відділу Маловисківського районного відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сидоренко Є.І., при примусовому виконанні виконавчого листа № 392/685/15-ц виданого 5 квітня 2017 року, винесено наступні постанови в межах ВП № 53722987: 1) про арешт майна боржника; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 5) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

29 вересня 2022 року державним виконавцем відділу Маловисківського районного відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сидоренко Є.І., складено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, відповідно якого станом на 29 вересня 2022 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29 вересня 2022 року за період з 27 квітня 2015 року по 1 вересня 2022 року становить 173586,86 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу ХVІ Інструкції з орагнізації примусового виконання рішень», відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно довідки виданої Новокостянтинівською шахтою ДП «Схід ГЗК» за вих. № 17-02/1485 від 11 серпня 2023 року, ОСОБА_1 має заборгованість по заробітній платі з січня 2023 по липень 2023 року в розмірі 30530,98 грн.

Крім того, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладено шлюб, який зареєстрований 24 січня 2023 року, Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 24 січня 2023 року.

Відповідно до довідки виданої Маловисківською міською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області № 1044 від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 , проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації разом з дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_10 .

Крім того, судом досліджено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16 квітня 2019 року виданого відділом № 1 Міжрайонного управління ЗАГС по міським округам Люберці та Котельники Головного управління ЗАГС в Московській області, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені: батько «графа порожня» та мати « ОСОБА_7 ».

Згідно з довідкою Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 24 квітня 2023 року № 1069 - ОСОБА_7 згідно даних трудової книжки ніде не працює з 2014 року, допомоги по безробіттю не отримує з 27 листопада 2022 року.

Відповідно до виписки (епікрізу) із медичної картки стаціонарного хворого №1348/209 травматологічного відділення, відповідно до якої ОСОБА_1 . 1985 року народження, має діагноз артрозоартрит колінних та ліктьових суглобів, рецедивуючий синовії колінних суглобів, больовий синдром. ПФС I-II ст. ДДЗ. Розповсюджений остеохондроз, вертеброгенна люмбоішалгія.

Згідно із рішенням Маловисківського районного суду Кіровограсдької області від 7 вересня 2023 року в справі № 392/689/23 (2/392/325/23) ухвалено: позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Глазков Андрій Сергійович до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити. Зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року у справі №392/685/15, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Мала Виска, Кіровоградської області аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з розміру по 1/4 на розмір 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дітьми повноліття. Якщо після досягнення повноліття старшою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, стягувати із ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2023 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 . Виконавчий лист по справі №392/685/15-ц, виданий на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2015 року, про стягнення із ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відкликати.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого Маловисківським відділом державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 23.05.2025 року за вх. №5333 на виконання ухвали суду, вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість по ВП №53722987 зі сплати аліментів а період з червеня 2015 по квітень 2025 року у розмірі 94266,63 грн.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За нормою частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

При цьому, за змістом статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частиною 4 статті 10 ЦПК України, при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначає, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, пункту 40, ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Щодо преюдиційності рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 7 вересня 2023 року в справі № 392/689/23 (провадження № 2/392/325/23).

Згідно з частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень, що набрали законної сили, для інших судів визначається законом. Аналогічна норма викладена в частині 1 статті 18 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року по справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Відтак факт виникнення у ОСОБА_1 заборгованості по аліментах не з його вини встановлений в рішенні Маловисківського районного суду Кіровоградської області 7 вересня 2023 року в справі № 392/689/23 (провадження № 2/392/325/23) приймаються судом, як преюдиційний.

Разом з тим, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Тому, суд враховує, що наявність заборгованості по сплаті аліментів заявником ОСОБА_1 не спростовується, крім того, у ОСОБА_1 не зник і обов"язок утримання дітей передбачений статтею 180 СК України, як і відповідальність за виховання і розвиток дитини передбачений статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка серед іншого визначає, що найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків.

Щодо визнання незаконною та скасування постанови від 29 вересня 2022 року про арешт майна боржника.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника є заходами примусового виконання рішень.

Як зазначено у пункті 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника в установленому законом порядку.

В силу частин 1, 2, 5, 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Як зазначено у частинах 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Виходячи з принципу та презумпції обов`язковості для виконання судових рішень, що набрали законної сили (частина 1 статті 18 ЦПК України), саме на боржнику лежить тягар доведеності того, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, однак таких обставин заявник не довів.

Щодо визнання незаконними та скасування постанов від 29 вересня 2022 року про встановлення тимчасових обмежень боржника, передбачених статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Отже, при встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною 9 статті 71 Закону № 1404-VIII, слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

Ураховуючи, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 29 вересня 2022 року по 1 вересня 2022 року становив 173586,86 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (наявність заборгованості заявником не спростовується, а зазначається що вона виникла не з його вини, що не звільняє платника аліментів від належного виконання судового рішення), заборгованість на час вжиття державним виконавцем відповідних обмежень погашена не була, а тому суд вважає, що у такому випадку державним виконавцем не порушені основні засади виконавчого провадження, встановлені статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, отже державний виконавець при винесенні оскаржуваних постанов діяв в межах наданих йому законом

Щодо вимоги визнати незаконним та скасувати повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Згідно із частинами 1, 2, 5, 6 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 7 статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З аналізу викладених приписів ЗУ «Про виконавче провадження» та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 вбачається, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Таким чином з положення статті 9 ЗУ «Про виконавче провадження» та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5 вбачається, що підстав для видалення відомостей про скаржника з Єдиного реєстру боржників немає, оскільки виконавче провадження № 59629786 перебуває на примусовому виконанні, та факт відсутності заборгованості за виконавчим документом не встановлено, оскільки предметом розгляду даної скарги, зокрема є вимога про скасування постанови про арешт май на боржника.

Частинами 2 та 3 статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в пункті 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012 року, яке вказує, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 5, 17, 39, 63, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 5, 12, 13, 18, 81, 89, 263, 447, 450, 451 ЦПК України, статтями 180, 181, 195 СК України суд,-

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Альона Володимирівна Бадердінова