Провадження № 2-з/761/225/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши в судовому засіданні заяву про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати гонорару за договором про надання правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони іншим особам вчиняти буд-які дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а також накладення арешу та будинку АДРЕСА_2 , які на праві власності належать відповідачу.

Заява мотивована тим, що предметом спору в цивільній справі є стягнення заборгованості з відповідача за отримані послуги. Після намірів позивача стягнути заборгованість відповідач у різні способи намагається приховати свої активи, якими володів. Так, в 2024 відповідач вже здійснив маніпуляції з нотаріальним оформленням налженої йому квартири за адресою АДРЕСА_1 , яку в незаконний спосіб подарував своїй онуці. Проте, дане приміщення продовжує використовуватись відповідачем. Зазначене свідчить про мету приховати майно. Є підстави також вважати, що будинок в АДРЕСА_2 також буде відчужено, що зробить неможливим, виконання рішення суду.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії за положеннями п. 1, ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Так, предметом спору є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 забргованості за договором про надання правової допомоги у розмірі 3 035 690,00 грн.

Необхідно зазначити, що що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, а також постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 753/410/19, від 20.07.2020 у справі № 639/8448/19, від 02.07.2020 у справі № 657/1211/19.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженняоб`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна нерухоме майно, накаладення арешту на яке вимагається, не належать на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Зважаючи на наведене, та з огляду на те, що заявником не обгрунтовано необхідність накладення арешту на об`єкти нерухомості, яке належить третім особам і не є предметом спору, та заборони вчиняти з ним дії з метою уникнення унеможливлення виконання можливого рішення щодо стягнення заборгованості, суд не вбачає за можливе прийти до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову

Виходячи з наведеного, керуючись ст .ст. 149, 150-153, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати гонорару за договором про надання правової допомоги залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, в порядку ст. ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: