ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1155/22 Номер провадження 22-ц/814/2083/25Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

20 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Зазначав, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2023 року задоволено позов Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, стягнуто з ОСОБА_1 збитки за користування безпідставно набутим майном в розмірі 690 799 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.06.2024 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2023 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області відмовлено.

Приватний виконавець у червні-вересні 2023 року арештував та реалізував належний ОСОБА_1 комплекс виробничих будівель для переробки овочів. Згідно акту приватного виконавця від 04.09.2023 належне йому майно виконавець передав ОСОБА_2 .

В 2024 році стягувач змінив адресу розміщення виробничих будівель з АДРЕСА_1 , на АДРЕСА_1 .

Зазначав, що за вказаною адресою проводиться демонтаж виробничих будівель та обладнання, тобто відбуваються дії, спрямовані на ускладнення виконання рішення суду.

У разі невжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження чи демонтажу майна виробничого комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого на депутата міської ради (стягувач) ОСОБА_2 можливе його відчуження, знищення чи переміщення на інше місце, що призведе до неможливості чи ускладнення виконання рішення суду. Забруднення цехів, сховищ і виробничої території брудними чи хімічними сполуками потребуватиме значного часу та коштів для відновлення попереднього становища, шо існувало до виконання скасованого рішення.

Посилаючися на приписи ст. 444 ЦПК України просив накласти заборону використання майнового комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 та його цехів з переробки овочів і овочесховищ для зберігання або переробки продукції несумісної з продуктами харчування, заборонити відчуження або демонтаж чи перенесення обладнання і будівель виробничого комплексу до іншого місця розташування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не звертався до суду із заявою про поворот виконання рішення, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

28 квітня 2025 року представник Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області Півнюк К.М. надав Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2023 року задоволено позов Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, стягнуто з ОСОБА_1 збитки за користування безпідставно набутим майном в розмірі 690 799 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.06.2024 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.03.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі протоколу № 594185 від 29 серпня 2023 року приватним виконавцем Скрипник В.Л. було складено Акт про проведені електронні торги від 04.09.2023 року. В акті зазначено, що майно придбане ОСОБА_2 за ціною 850 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звертався до суду із заявою про поворот виконання рішення, а тому підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду правильним, з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з положеннями статей 319 та 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 посилаючись на приписи ст.. 444 ЦПК України просив накласти заборону використання майнового комплексу, розташованого в АДРЕСА_1 та його цехів з переробки овочів і овочесховищ для зберігання або переробки продукції.

Відповідно до приписів ч.8 ст. 444 України, при вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції із заявою про поворот виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 березня 2023 року не звертався, а тому місцевим судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 Цивільного процесуального кодексу України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, підстави для скасування ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ві 25 лютого 2025 року тазадоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль