Номер провадження: 22-ц/813/4276/25
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2025 року у справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі №520/14564/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

06 грудня 2024 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить поновити пропущений строк для подання виконавчих листів по цивільній справі №520/14564/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування наданої заяви представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» посилається на те, що 25 листопада 2024 року Київським районним судом м. Одеси були видані виконавчі листи щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 07.11.2016 року, яке набрало чинності про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом в розмірі 4369,92 долара США, що еквівалентно 94040,67 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5128,78 доларів США, що еквівалентно 110410,04 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 94000,00 грн, а також стягнення понесених судових витрат в розмірі 9555,00 грн.

15 жовтня 2024 року Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 17.04.2020 року, яке набрало чинності про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом: за тілом кредиту в розмірі 4369,92 долара США, по процентам за користування кредитом у розмірі 5128,78 доларів США, за пенею в розмірі 94000,00 грн., яка (заборгованість) є солідарною з заборгованістю ОСОБА_1 .

Зазначає, що вказані виконавчі листи стягувачем були отримані вже з пропущеним строком пред`явлення до виконавчої служби.

З урахуванням викладеного, представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернулася до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2025 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №520/14564/15-ц за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів №520/14564/15-ц, виданих Київським районним судом м. Одеси. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №520/14654/15-ц, виданого 25.11.2024 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №520/14654/15-ц, виданого 15.10.2024 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що:

1)суд першої інстанції залишив поза увагою доводи представника ОСОБА_1 про те, що Банк не зазначив з яких непереборних обставин він протягом 4-х років не поцікавився чи зареєстровано судом його заяву, чому не видано виконавчі листи, не звернувся із повторною заявою;

2)пасивна позиція стягувача протягом 8 років щодо рішення Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме не вжиття жодних заходів щодо виконання рішення суду, вказують на те, що стягувач безпідставно відмовився від реалізації своїх прав у виконавчому провадженні.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 28 травня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

26 травня 2024 року від адвоката Хомко С.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Суддя-учасник колегії Комлева О.С. з 09 по 13 червня 2025 року перебувала на лікарняному, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_1 , а тому підлягає перегляду виключно в частині заявлених вимог щодо ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом 4369,92 долара США, що еквівалентно 94 040,67 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5128,78 доларів США, що еквівалентно 110 410,04 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання 94000 грн. В інших позовних вимогах до ОСОБА_1 відмовлено. У позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості-відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати в розмірі 9555 грн.

Постановою Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року касаційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», подану представником Сокуренко Н.В. задоволено частково. Рішення апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором і справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17 квітня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року в частині відмови в задоволенні вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 скасовано. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом: за тілом кредиту в розмірі 4369,92 долара США, по процентам за користування кредитом у розмірі 5128,78 доларів США, за пенею в розмірі 94000 грн, яка (заборгованість) є солідарною з заборгованістю ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з даної норми закону при вирішенні, відповідно до ст.433 ЦПК України, питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, суд повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається зі змісту положень ст. 433 ЦПК України метою застосування цієї статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна справа №520/14564/15 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, тривалий час перебувала у Одеському апеляційному суді, а також у Верховному Суді і повернулася до Київського районного суду м. Одеси лише 29 квітня 2020 року, відповідно до супровідного листа Одеського апеляційного суду.

Таким чином, станом на час повернення до Київського районного суду м. Одеси цивільної справи №520/14564/15 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, був пропущений строк щодо пред`явлення виконавчого листа з виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року, яке набрало чинності про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом в розмірі 4369,92 долара США, що еквівалентно 94040,67 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 5128,78 доларів США, що еквівалентно 110410,04 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 94000,00 грн, а також стягнення понесених судових витрат в розмірі 9555,00 грн.

При цьому, як зазначає представник заявника, після розгляду справи в апеляційній інстанції, стягувач звертався з заявою до Київського районного суду м. Одеси про видачу виконавчих листів, але виконавчі листі не були видані.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 31 липня 2020 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Пучкової Л.А. про видачу виконавчого листа по справі.

Відповідно до відповіді Київського районного суду м. Одеси на заяву від 25.11.2024 року (вх.73309), повідомлено ОСОБА_3 , що у зв`язку із звільненням працівника архіву, який працював в період з 2020-2021 року відсутня можливість надати інформацію з яких підстав не була виконана заява представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Пучкової Л.А. про видачу виконавчого листа по справі.

Таким чином, представник стягувача лише 25 листопада 2024 року отримав виконавчі листи щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2016 року, яке набрало чинності про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитом.

Вказані виконавчі листи стягувачем були отримані вже з пропущеним строком пред`явлення до виконавчої служби, з причин, які не залежали від волі стягувача.

Разом з цим, відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15.03.2022 року №2129-ХІ, який набрав чинності з 26.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що не з вини стягувача, як було встановлено в судовому засіданні, виконавчі листи по цивільній справі №520/14564/15-ц, були видані 15.10.2024 року та 25.11.2024 року та отримані Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", після закінчення строку для їх пред`явлення, в тому числі й через тривале перебування справи в Одеському апеляційному суді, у Верховному Суді та в подальшому знову в Одеському апеляційному суді, враховуючи положення ч. 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції обґрунтовано вважав поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, у зв`язку з чим, заява Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі №520/14564/15-ц за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виходячи із критерію обов`язковості судових рішень, колегія суддів зазначає, що пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа був пропущений не з вини АТ КБ «ПриватБанк», а у зв`язку із перебуванням цивільної справи у апеляційній і касаційній інстанції.

Крім того, вперше із заявою АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 31 липня 2020 року, однак судом першої інстанції дана заява була не опрацьована і виконавчі листи не видані.

Колегія суддів зауважує, що у стягувача були правомірні очікування щодо видачі виконавчих листів на заяву, яка була надіслана Київському районному суду м. Одеси 31 липня 2020 року, а тому доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева