Справа № 758/5401/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Обиход В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Зазначав, що 16.03.2023 він звернувся до відділення АТ «Укрсиббанк» за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, 8, із письмовим запитом про надання інформації та копій документів стосовно своїх персональних даних, які перебувають у розпорядженні Банку.

На другому примірнику запиту працівником банку було зроблено відмітку - відбиток штемпеля з реєстраційним номером запиту №136/57-1-05-/32 від 16.03.2023, що свідчить про його особисте звернення до відділення Банку.

Під час спілкування з працівником банку для власної ідентифікації ним було надано паспорт громадянина України та довідку про присвоєння реєстраційного номеру облікової картки платника податків. За усною інформацією працівника банку після короткої перевірки була встановлена наявність на рахунках Банку грошових коштів на рахунку, відкритому на його ім`я.

30.03.2023 у відділенні банку за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 8, він отримав відповідь від 22.03.2023 № 11/6461 з підписом начальника Центру якості клієнтського обслуговування АТ «Укрсиббанк» О.О. Чорної, де зазначено, що «на підставі даного звернення поштою, Банк не може ідентифікувати особу», отже, запитувана інформація не була надана.

Вказав, що в порушення ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» АТ «Укрсиббанк» відмовило йому в отриманні доступу до його персональних даних, чим було завдано істотну шкоду охоронюваним законом правам, свободам та його інтересам.

В додатковому роз`ясненні від 13.04.2023 на той же запит Банк повідомив іншу причину відмови надати запитувану інформацію.

Зазначив, що метою таких дій АТ «Укрсиббанк» є приховування незаконної обробки персональних даних особи зі штучним посиланням на банківську таємницю. Тобто посадові особи Банку умисно надали завідомо неправдиву інформацію, що він звернувся до Банку не особисто, а поштою.

На його скаргу, подану на гарячу лінію Банку, не було вжито жодних заходів з будь-якого реагування на виявлені порушення.

Посилаючись на те, що вказані дії АТ «Укрсиббанк» є протиправними, відмова у наданні персональних даних та іншої запитуваної інформації і документів не ґрунтується на нормах чинного законодавства і порушує законодавство, просив визнати противоправними дії АТ «Укрсиббанк» щодо відмови надати на його запит із вхідним № 136/57-1-05-/32 від 16.03.2023 доступ, інформацію та документи стосовно своїх персональних даних.

Крім того, просив зобов`язати АТ «Укрсиббанк» надати на його запит інформацію та документи стосовно своїх персональних даних.

Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 08.04.2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив з огляду на наступне.

Законом, який регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних є Закон України № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI).

Відповідно до п. 3 частини другої статті 8 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право на доступ до своїх персональних даних, однак таке право не є абсолютним, а виникає за умови виконання певних умов, встановлених Законом.

Суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу до персональних даних володільцю персональних даних. (ч.3 ст.16 Закону № 2297-VI).

У запиті зазначаються (ч.4 ст.16 Закону № 2297-VI): 1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника);

2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника);

3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит;

4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних;

5) перелік персональних даних, що запитуються;

6) мета та/або правові підстави для запиту.

Суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом.

Аналіз поданого ОСОБА_1 письмового запиту про надання інформації від 16.03.2023 року, який є предметом судового розгляду, не містить реквізитів документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит, що є порушенням вимог ч.4, 6 статті 16 Закону № 2297-VI.

Отже, право заявника виникає за певної умови, встановленої законодавцем, якої він не дотримався.

Відповідно до 1 статті 24 Закону № 2297-VI, володільці, розпорядники персональних даних та треті особи зобов`язані забезпечити захист персональних даних від випадкових втрати або знищення, від незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних.

Відповідно до статті 2 Закону № 2297-VI персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не зазначення реквізитів документа, що посвідчує особу, унеможливлюють ідентифікацію особи, що звернулась із запитом, а отже у такої особи не виникає право на отримання інформації.

Виходячи з наведеного, АТ «Укрсиббанк» правомірно послався на неможливість ідентифікувати суб`єкта персональних даних (відповідь вих.11/6461 від 22.03.2023), внаслідок чого особа мала для досягнення результату усунути порушення Закону.

Крім інформації, що стосується персональних даних, яка є конфіденційною інформацією, заявник запитував інформацію про банківську таємницю.

Перелік інформації, яка складає банківську таємницю, визначений статтею 60 Закону України № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III). До цієї інформації зокрема відносяться: відомості про банківські рахунки клієнтів; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Особи, винні в порушенні порядку розкриття та використання інформації, що становить банківську таємницю, несуть кримінальну та іншу відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст.62 Закону № 2121-III така інформація розкривається банками на запит фізичної особи.

Таким чином, запит заявника стосовно отримання інформації, яка стосується персональних даних може бути задоволено банком за наявності надання до банку запиту, який за змістом буде відповідати ст.16 Закону України № 2297-VI «Про захист персональних даних», в тому числі зазначення реквізитів документа, що посвідчує особу;

інформації та документів, що складають банківську таємницю - за умови посвідчення підпису заявника нотаріально або начальником відділення за умови ідентифікації та верифікації особи до встановлення ділових відносин, вказаний пункт також узгоджується з ч. 2 розділу 3 Постанови Правління Національного банку України №267 від 14.07.2006.

Посилаючись на вищевикладене, представник відповідача просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказав, що в частині протиправного ненадання персональних даних, банк мав всі можливості і фактично здійснив ідентифікацію особи, яка подала запит власноруч у відділення банку, і формальна відсутність в заяві серії та номеру паспорта ніяк не заважала банку розглянути запит і надати інформацію. Разом з тим, запит містить достатній ідентифікатор особи - реєстраційний номер облікової картки платника податків, який є унікальним і на відміну від паспорта не змінюється і не має терміну дії. Тому доводи про відсутність реквізитів документа, що посвідчує особу - безпідставні.

Відсутність реквізитів документа, що посвідчує особу, не є підставою відмови, а необхідність засвідчення підпису позивача керівником відділення чи нотаріусом встановлена Постановою Правління НБУ, а не Законом.

Відсутність в заяві реквізитів паспорта позивача жодним чином не завадила банку ідентифікувати особу і отримати від нього запит.

Посилаючись на вищевикладене, просив позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача вказав, що аналіз поданого позивачем письмового запиту про надання інформації від 16.03.2023 свідчить про те, що запит не містить реквізитів документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит, що є порушенням вимог ч. 4, 6 статті 16 Закону України «Про захист персональних даних».

Зазначене порушення заявник може усунути та отримати запитувану інформацію.

Крім того, вказав, що при подачі письмового звернення до канцелярії банку не позбавляє його обов`язку виконати вимоги законодавця стосовно зазначення обов`язкових, визначених законом, реквізитів запиту.

Посилаючись на вищевикладене, просив у задоволені позовних вимог відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 16.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрсиббанк» із запитом про надання інформації та копій документів (вх. № 136/57-1-05/32) (далі-запит).

У вказаному запиті ОСОБА_1 просив АТ «Укрсиббанк» надати йому:

- доступ до своїх персональних даних, наявних у АТ «Укрсиббанк»

- інформацію про наявність відкритих на його ім`я у Банку рахунків будь-яких видів, інформацію про суми залишків на таких рахунках;

- відповідь про те, чи обробляються його персональні дані Банком, а також надати йому зміст таких персональних даних;

- письмове повідомлення про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних,

- інформацію про умови надання доступу до своїх персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються чи передавались його персональні дані;

- копії всіх документів з його підписом, в тому числі, але не виключно: заяви, договори, додатки, повідомлення, згоди на обробку персональних даних:

- копії електронних документів, погоджених від його імені та способи такого погодження (смс, разовий пароль тощо);

- інформацію про наявність і суму його заборгованості перед Банком та підстави її виникнення.

22.03.2023 начальник Центру якості клієнтського обслуговування АТ «Укрсиббанк» Чорна О.О. надала відповідь на вказаний запит, в якій зазначила, що на підставі даного звернення поштою, Банк не може ідентифікувати особу, та попросила заявника звернутися до банку для проведення процедури ідентифікації особи відповідно до вимог чинного законодавства України (вих. №. 11/6461).

13.04.2023 АТ «Укрсиббанк» повторно повідомило ОСОБА_1 про те, що Постановою Правління НБУ № 492 від 12.11.2003 була передбачена можливість відкриття рахунку та отримання персональних даних в рамках взаємовідносин укладеного Договору про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат співробітникам Клієнта в безготівковій формі.

Посилаючись на пункт 24 розділу ІІ в редакції Постанови Національного банку № 162 від 27.12.2019, зазначило, що банк під час укладення договору банківського вкладу або договору банківського рахунку на користь третьої особи здійснює ідентифікацію та верифікацію особи/представника такої особи, яка відкриває рахунок, а особи, на користь якої укладено договір і відкрито рахунок, - під час пред`явлення цією особою до банку першої вимоги або вираження нею іншим способом наміру використати цей рахунок. Відкриття рахунку відбувається на підставі положень про те, що клієнт гарантує банку наявність згоди фізичної особи на відкриття рахунку.

У зв`язку з чим, видаткові операції за рахунками здійснюються після звернення фізичної особи до банку, пред`явлення документів, що дають змогу банку верифікувати клієнта.

Крім того, позивача було повідомлено про те, що банк гарантує виконання всіх прав суб`єкта персональних даних згідно з Законом України «Про захист персональних даних». Персональні дані обробляються банком в межах договору банківського рахунку з метою обслуговування клієнта.

Для можливості надання відповідей на зазначені у зверненні питання роз`яснило ОСОБА_1 про можливість звернененя до відділення банку № 953, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 для проведення процедури його ідентифікації відповідно до вимог чинного законодавства України та укладення договору банківського рахунку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України № 2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно з статтею 7 Закону № 2657-XII право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Надання доступу до інформації, усунення порушень права на інформацію та оскарження відмови або бездіяльності щодо надання інформації здійснюються відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних врегульовано положеннями Закону України № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI).

Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів (ч. 2 ст. 1 Закону № 2297-VI ).

Згідно до абз. 3 ст. 2 Закону № 2297-VI володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом.

Обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем (абз. 8 ст. 2 Закону № 2297-VI)

Під персональними даними у відповідності до вказаного Закону є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, розпорядником персональних даних є фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця, в той же час суб`єктом персональних даних є фізична особа, персональні дані якої обробляються.

В той же час, за визначенням ст. 5 Закону № 2297-VI персональні дані є об`єктами захисту.

Так, зокрема, ч. 2 ст. 5 Закону № 2297-VI встановлено, що персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2297-VI конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 2 ст. 14 Закону № 2297-VI).

Крім інформації, що стосується персональних даних, яка є конфіденційною інформацією, ОСОБА_1 запитував інформацію про банківську таємницю.

Перелік інформації, яка складає банківську таємницю, визначений статтею 60 Закону України № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (далі - Закон № 2121-III). До цієї інформації зокрема відносяться: відомості про банківські рахунки клієнтів; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Особи, винні в порушенні порядку розкриття та використання інформації, що становить банківську таємницю, несуть кримінальну та іншу відповідальність згідно з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Закону № 2121-III така інформація розкривається банками на запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Згідно до ч. 2 розділу 3 Постанови Правління Національного банку України №267 від 14.07.2006 року «Про затвердження Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку, письмовий запит фізичної особи-бенефіціара та/або обтяжувача підписується у паперовому вигляді цією особою. Її власноручний підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально.

В електронному вигляді в порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Національного банку з питань застосування цифрового власноручного підпису, електронного підпису в банківській системі України.

Таким чином, запит заявника стосовно отримання інформації, яка стосується персональних даних та банківської таємниці може бути задоволено банком за наявності надання до банку запиту, який за змістом буде відповідати ст.16 Закону України № 2297-VI «Про захист персональних даних» та Постанові Правління Національного банку України № 267 від 14.07.2006.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 2297-VI передбачено, що порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно до ч. 3 цієї статті суб`єкт відносин, пов`язаних з персональними даними, подає запит щодо доступу (далі - запит) до персональних даних володільцю персональних даних.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону № 2297-VI у запиті зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника); 2) найменування, місцезнаходження юридичної особи, яка подає запит, посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка засвідчує запит; підтвердження того, що зміст запиту відповідає повноваженням юридичної особи (для юридичної особи - заявника); 3) прізвище, ім`я та по батькові, а також інші відомості, що дають змогу ідентифікувати фізичну особу, стосовно якої робиться запит; 4) відомості про базу персональних даних, стосовно якої подається запит, чи відомості про володільця чи розпорядника персональних даних; 5) перелік персональних даних, що запитуються; 6) мета та/або правові підстави для запиту.

При цьому у відповідності до ч. 5 ст. 16 Закону № 2297-VI строк вивчення запиту на предмет його задоволення не може перевищувати десяти робочих днів з дня його надходження. Протягом цього строку володілець персональних даних доводить до відома особи, яка подає запит, що запит буде задоволено або відповідні персональні дані не підлягають наданню, із зазначенням підстави, визначеної у відповідному нормативно-правовому акті. Запит задовольняється протягом тридцяти календарних днів з дня його надходження, якщо інше не передбачено законом.

Так, суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом (ч. 6 ст. 16 Закону № 2297-VI).

Разом з тим, нормою ч. 3 ст. 17 Закону № 2297-VI встановлено, відмова у доступі до персональних даних допускається, якщо доступ до них заборонено згідно із законом.

У повідомленні про відмову зазначаються: 1) прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка відмовляє у доступі; 2) дата відправлення повідомлення; 3) причина відмови.

Якщо запит зроблено суб`єктом персональних даних щодо даних про себе, обов`язок доведення в суді законності відмови у доступі покладається на володільця персональних даних, до якого подано запит (ч. 2).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право на доступ до своїх персональних даних.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних повідомляється про володільця персональних даних, склад та зміст зібраних персональних даних, свої права, визначені цим Законом, мету збору персональних даних та осіб, яким передаються його персональні дані.

Суб`єкт персональних даних відповідно до ст. 8 Закону № 2297-VI має право отримати у відповідь на запит інформацію щодо володільця, факту обробки його даних, порядку обробки, складу та змісту його даних.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 2297-VI відмова у доступі до персональних даних допускається, якщо доступ до них заборонено згідно із законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації, визначеної у пункті 1 частини четвертої цієї статті, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 16 Закону № 2297-VI у запиті зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника).

Таким чином, в разі відсутності випадків, установлених законом, суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання наступної інформації: прізвища, ім`я та по батькові, місце проживання (місце перебування) і реквізити документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит (для фізичної особи - заявника).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документами, що посвідчують особу є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну; тимчасове посвідчення громадянина України; посвідчення водія; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; посвідка на постійне проживання; посвідка на тимчасове проживання; картка мігранта; посвідчення біженця; проїзний документ біженця; посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Як установлено судом, запит ОСОБА_1 про надання інформації (вх. № 136/57-1-05/32) від 16.03.2023 не містить вказівки на реквізити документа, що посвідчує особу, яка подає запит, що свідчить про невідповідність даного запиту вимогам п. 1 ч. 4 ст. 16 Закону № 2297-VI.

Таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону № 2297-VI на підставі вказаного запиту в ОСОБА_1 не виникло право на одержання відомостей про себе, пов`язаних з персональними даними.

Отже, відмова АТ «Укрсиббанк» надати ОСОБА_1 інформацію про його персональні дані є правомірною, оскільки ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зокрема на вимогах ч. 6 ст. 16 Закону № 2297-VI.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладено, керуючись Законом України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних» Законом України «Про банки і банківську діяльність» , ст. ст. 12,76-81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до акціонерного товариства «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 09807750) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення - 20.06.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук