Справа № 461/4795/25
Провадження № 6/461/146/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Петрушки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Ольги про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Ольга звернулася в суд із поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відома адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Личаківському ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ перебуває виконавче провадження ВП № 64705071 щодо зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 в користуванні будинком АДРЕСА_2 , відновити заїзд та ворота до будинку АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно здійсненої добудови до будинку АДРЕСА_3 . Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження виконавцем 09.03.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано стягувану - до відома, а боржнику - до виконання. Постанову про відкриття виконавчого провадження отримано боржником, що стверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Згідно із вимогами ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Головний держаний виконавець Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько О., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, у поданні просила розглянути подання за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність обґрунтованості подання, поданого державним виконавцем в заявлених ним межах, та про відсутність існування правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону N 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Так, питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано положеннями ст. 441 ЦПК України.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як встановлено судом, на виконанні у Личаківському ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ перебуває виконавче провадження ВП № 64705071 щодо зобов`язання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 в користуванні будинком АДРЕСА_2 , відновити заїзд та ворота до будинку АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно здійсненої добудови до будинку АДРЕСА_3 ..

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження виконавцем 09.03.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано стягувану - до відома, а боржнику - до виконання.

Постанову про відкриття виконавчого провадження отримано боржником, що стверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

30.03.2021 державним виконавцем скеровано виклик боржнику для надання пояснень щодо виконання рішення суду.

01.04.2021 державним виконавцем здійснено вихід на територію, за адресою: АДРЕСА_4 та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складено відповідний акт.

13.04.2021 державним виконавцем повторно здійснено вихід на територію, за адресою: АДРЕСА_4 та встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складено відповідний акт.

13.04.2021 на адресу відділу надійшла заява про те, що вищезазначене рішення суду перебуває на розгляді у Верховному суді України.

19.05.2021 надійшла ухвала Верховного суду України від 15.04.2021 про те, що касаційну скаргу боржника не прийнято до розгляду.

26.05.2021 у відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф на боржника за невиконання рішення суду в сумі 1700 грн.

27.08.2021 державним виконавцем скеровано вимогу боржнику, якою зобов`язано виконати вимоги виконавчого документа та попереджено останнього, що у випадку невиконання нею даної вимоги державним виконавцем буде скеровано подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності у відповідності з законом.

03.09.2021 державним виконавцем скеровано вимогу в ЛКП «Рембуд», для залучення їх до проведення виконавчих дій.

15.12.2021 державним виконавцем скеровано вимогу до кількох будівельних організацій , для залучення їх до проведення виконавчих дій.

13.01.2022 на боржників накладено штраф в подвійному розмірі за невиконання рішення суду.

11.02.2022 до відділу ДВС надійшла відповідь з ЛКП «Рембуд» про неможливість ними виконати роботи визначені у виконавчому документі.

02.02.2022 у відповідності до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем скеровано повідомлення про вчинення боржниками кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України.

20.01.2023 та 01.03.2023 державним виконавцем скеровано запит в ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області про надання інформації щодо розгляду подання державного виконавця.

20.02.2023 до відділу ДВС надійшла відповідь ГУ НП у Львівській області ЛРУП №1 про відкриття кримінального провадження № 0000584 на підставі матеріалів, що надійшли з Личаківського ВДВС.

02.05.2023 скеровано запит в ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області про надання інформації щодо розгляду подання державного виконавця.

08.06.2023 до відділу ДВС надійшов лист з ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області яким повідомлено про те, що розслідування триває, процесуальне керівництво по вказаному провадженні здійснюється прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова.

13.10.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та про арешт коштів на рахунках боржника.

11.01.2024 та 03.07.2024 державним виконавцем скеровано вимогу боржникам про надання пояснень щодо невиконання рішень суду.

11.01.2024 та 03.07.2024 державним виконавцем скеровано вимогу в будівельні організації про можливість ними виконання робіт визначених виконавчим документом.

16.04.2025 державним виконавцем скеровано вимогу в ЛКП «Рембуд», для залучення їх до проведення виконавчих дій.

05.05.2025 до відділу ДВС надійшла відповідь з ЛКП «Рембуд» про неможливість ними виконати роботи визначені у виконавчому документі.

Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Відповідно до ч.1 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Частиною 4 ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до положень ч.2 якої кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Разом з тим, ч.3 вказаної статті передбачено, що на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Це означає, що дії, які можуть становити втручання або обмежувати здійснення цього права, відповідають вимогам статті 2 Протоколу №4, тільки якщо вони передбачені законом, мають одну з легітимних цілей, згаданих у третьому пункті статті, і можуть бути «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених вище цілей (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ігнатов проти Болгарії», № 50/02, пункт 32, від 02 липня 2009 року).

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 331/8536/17.

Аналіз змісту подання виконавця свідчить, що таке подання не містить обґрунтування наявності фактів ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, із змісту матеріалів подання судом встановлена лише наявність невиконаних зобов`язань боржником, станом на момент винесення подання, що не є безумовною правовою підставою обмежувати боржника у праві виїзду за межі країни.

Судом також встановлено, що виконавцем не надано належних, достовірних та достатніх доказів, які «поза розумним сумнівом» могли б свідчити про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, умисно ухиляється від виконання, покладених на нього зобов`язань.

Окрім цього, суд звертає увагу і на те, що подання державного виконавця не містить будь-яких відомостей про те, які обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон, не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду.

Відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Стецов проти України» від 11.05.2021 Європейський суд вважає, що, по-перше, намір боржника у разі несплати судового боргу важко встановити та значною мірою така оцінка суб`єктивна; по-друге, це не може бути єдиною підставою для обмеження, яке є предметом спору, якщо воно триває довше, аніж протягом короткого початкового періоду. Відповідна служба має бути спроможна пояснити, яким чином заборона на поїздки може сприяти стягненню заборгованості з урахуванням конкретного випадку заявника та інших обставин справи.

Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

У зв`язку з введенням в Україні правового режиму воєнного стану та на виконання вимог Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено правила виїзду за межі України окремих категорій осіб. За загальним правилом на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України.

У випадку якщо ОСОБА_1 є невійськовозобов`язаною, виїзд за межі України в умовах воєнного стану може бути необхідним з метою евакуації та спрямованим на збереження життя і здоров`я останньої.

З врахуванням наведеного, враховуючи введення в Україні воєнного стану, не доведеністю подання щодо необхідності обмеження права на свободу пересування боржника з метою виконання рішення суду, та не доведено того, що таке обмеження дійсно сприятиме виконанню рішення суду, суд приходить до висновку щодо відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.247, 258, 260, 261, 353, 354, 441 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні подання головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федько Ольги про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Олександр КІТОВ