Справа № 541/858/25
Провадження № 2/525/310/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2025 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Прасол Я.В.,

секретаря судового засідання Корж Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 30.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №109359 про надання фінансового кредиту, підписуючи договір відповідач підтвердила, що ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За умовами договору, Товариство надало Клієнту фінансовий кредит у сумі 4000 грн., строком на 30 днів, зі стандартною процентною ставкою 2% в день або 730% річних. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості відповідача становить 20800 грн., з яких: 4000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16800 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_1 .

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №109359 від 30.01.2020 у розмірі 20800 грн., з яких: 4000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16800 грн. - прострочена заборгованість за процентами.

22.04.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 21.05.2025 (а.с. 45). У подальшому, розгляд справи відкладено на 18.06.2025, з поважних причин.

Сторони у судове засідання 18.06.2025 повторно не з`явилися. Судом 18.06.2025 постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення.

Ураховуючи, що усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд розглядає справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 30.01.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №109359. Відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 28.02.2020, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки фіксована (а.с. 8-10).

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку до цього Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 5% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 100 календарних днів.

Укладаючи договір про надання фінансового кредиту ТОВ «ЗАЙМЕР» вчинило дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 12).

ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останній кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025 №599/01 (а.с. 11).

28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, за умовами якого Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості (а.с. 14-17).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20800 грн., з яких: 4000 грн. залишок по тілу кредиту; 16800 грн. залишок по відсотках (а.с. 12 на звороті).

ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направляло на адресу відповідача досудову вимогу по кредитному договору №109359 від 30.01.2020 про те, що у відповідача існує заборгованість за кредитним договором, яку необхідно сплатити на вказані у повідомленні реквізити (а.с. 13 на звороті).

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №109359 за період з 30.01.2020 по 04.12.2024 загальний розмір заборгованості станом на 04.12.2024 становить 20800 грн., з яких: 4000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16800 грн. - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 13).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд виходить з наступного.

Із наданих позивачем та досліджених судом документів установлено, що відповідачу на підставі укладеного договору про надання фінансового кредиту №109359 були надані кошти в розмірі 4000 гривень, які відповідач у строки встановлені умовами договору не повернула, тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення відсотків суд виходить із відсоткової ставки передбаченої умовами договору та строком користування коштами.

Так, умовами Договору №109359 про надання фінансового кредиту передбачено строк користування кредитними коштами 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на добу.

У той же час, позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, тощо. Більше того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 16800 грн., з урахуванням умов договору кредиту.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за процентами позивачем надано суду виписку з особового рахунку за кредитним договором від 30.01.2020 №109359, згідно якої заборгованість відповідача за період з 30.01.2020 по 04.12.2024 становить 20800 грн., однак вказана виписка не містить обґрунтованого та детального розрахунку заборгованості відповідача по відсотках в сумі 16800 грн., зокрема, в ній не зазначено періоду нарахування таких відсотків, процентної ставки тощо.

Відповіднодо усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.

Таким чином нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним.

У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначена вище правова позиція суду підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року по справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі №522/1528/15-ц.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 2400 грн. (4000 х 2 % х 30 днів = 2400 грн.). У іншій частині вимоги про стягнення відсотків є необґрунтованими та не відповідають умовам укладеного договору.

Отже, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення на загальну суму 6400 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 4000 грн. та прострочена заборгованість по процентах у розмірі 2400 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернені до суду ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 6).

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, розмір заявлених вимог 20800 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 6400 грн. (30,77 %), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 745 грн. 37 коп. (2422,40 х 30,77 % = 745,37 грн.).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 10500 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем було укладено Договір про надання правової допомоги від 29.12.2023. Позивачем суду надано рахунок №20.05.2025-22 від 20.05.2025 та платіжну інструкцію №38601 від 20.05.2025, згідно якої ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» здійснило оплату за правничу допомогу згідно рахунку 20.05.2025-22 від 20.05.2025 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023.

Відповідно до умов укладеного договору адвокат Пархомчук С.В. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту у обсязі та на умовах передбачених Договором. Відповідно до п. 3.1 Договору вартість правової допомоги адвоката ( гонорар) обчислюється, виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката ( погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000 грн. за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги.

Згідно акту про отримання правової допомоги від 20.05.2025 адвокатом були надані позивачу наступні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості 1 година 2 000 грн.; складення та подання до суду позовної заяви 2,5 години 5000 грн.; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи 1,5 години 3000 грн.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500 грн. Всього 10500 гривень.

Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, врахувавши обставини справи, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд приходить до висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10500 грн. ( розмір підтверджений матеріалами справи) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і вони не співмірні з виконаною роботою.

До матеріалів справи не надано жодних доказів на понесення адвокатом витрат на виготовлення копій документів та відправку поштової кореспонденції в розмірі 500 грн., оскільки позовна заява надійшла до суду через підсистему «Електронний суд», а відправку поштової кореспонденції здійснював позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», що підтверджується списком поштових відправлень. Щодо подання інших клопотань, заяв до суду, складення процесуальних документів, моніторингу «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи 1,5 години, то на адресу суду надійшла лише заява про відшкодування судових витрат, яка не була подана одночасно з поданням позову. Посилання адвоката на необхідність проведення моніторингу «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи є безпідставними, оскільки адвокат є представником позивача, має зареєстрований особистий кабінет у підсистемі «Електронний суд», де отримував усі процесуальні рішення прийняті по справі. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності, суд приходить до переконання, що доведеними є витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2153, 90 грн. ( 7000 грн. х 30,77% =2153,90 грн.).

У іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №109359 від 30.01.2020 у розмірі 6400 ( шість тисяч чотириста) гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 4000 ( чотири тисячі) гривень та простроченої заборгованості по процентах у розмірі 2400 ( дві тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 745 ( сімсот сорок п`ять) гривень 37 копійок та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2153 ( дві тисячі сто п`ятдесят три) гривні 90 копійок.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», , юридична адреса: вул. Кирилівська, 82, офіс 7, м. Київ;

представник позивача: адвокат Пархомчук Сергій Валерійович, РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8096/10 видане 18.07.2019 Радою адвокатів Київської області, адреса: проспект Героїв Небесної Сотні, 26/9, с. Софіївська Борщагівка, Київська область;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Я.В. Прасол