"23" червня 2025 р. Справа № 363/2566/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Онопрієнка І.О.,

прокурора Кривошеї С.В.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Зубчук О.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області клопотання про закриття провадження у цивільній справі

встановив:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державне підприємство «Ліси України» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

27.05.2025 від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надійшли заяви про закриття провадження у справі. Заяви мотивовані тим, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19.05.2025 задоволено заяву прокурора про зміну предмету позову, а саме змінено позовні вимоги з усунення перешкоди у користуванні спірними земельними ділянками (негаторний позов) на витребування спірних земельних ділянок з чужого незаконного володіння(віндикаційний позов). Таким чином, позов став віндикаційним. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/1759/19 від 14.12.2021 за позовом заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), предметом позову є земельні у задоволенні позовних вимог прокурора відмовлено за необґрунтованістю. Тобто наявне рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене у справі з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. (т. 5 а.с. 1-23, т. 5 а.с. 24-49)

Прокурор у підготовчому засіданні заперечив проти задоволення заяв про закриття провадження, сторони у вказаних цивільних справах не є тими самими, оскільки у цивільній справі №363/1759/19 позивачем є Вишгородська окружна прокуратура Київської області в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», у даній справі позивачем є Вишгородська окружна прокуратура Київської області в інтересах іншого державного органу, а саме Київська обласна державна адміністрація. Тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Представник відповідачів адвокат Брагіна Н.О. підтримала заяви про закриття провадження з підстав, викладених у заявах.

Представник третьої особи Зубчук О.Р. підтримала позицію прокурора.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши, на яких ґрунтуються клопотання, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14.12.2021 у справі №363/1759/19 у задоволенні позовних вимог Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі: Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельних ділянок відмовлено за необґрунтованістю. Рішення набрало законної сили 25.01.2022.

У травні 2023 року керівник Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся з позовом до Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Державне підприємство «Ліси України» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.

19.02.2024 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області провадження по цивільній справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками, третя особа: Державне підприємство «Ліси України» закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

22.01.2025 постановою Київського апеляційного суду ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19.02.2024 про закриття провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційним судом зроблено висновок, що позивачем за позовом прокурора, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

12.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №363/2566/23 між суддями суддею визначено Олійник С.В.

25.02.2025 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області прийнято до свого провадження цивільну справу №363/2566/23 та призначено підготовче засідання.

19.05.2025 ухвалою Вишгородського районного суду Київської області прийнято заяву позивача керівника Вишгородської окружної прокуратури про зміну предмету позову усунення перешкод у користування спірними земельними ділянками на витребування із чужого незаконного володіння спірних земельних ділянок.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Представництво інтересів громадянина або держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів держави є наявність у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За наявності підстав, передбачених частинами другою,четвертою цієї статті, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом, звертатися до суду з позовами.

У статті 56 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом до суду) визначено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 ЦПК України органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Прокурор наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді лише двох суб`єктів права - громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) та держави, і не наділений повноваженнями здійснювати представництво в суді інших суб`єктів права.

У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах.

Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Зазначене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №915/478/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20.

В судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №925/929/19).

Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.11.2024 у справі №278/1735/15-ц.

Зазначене спростовує доводи прокурора про те, що у цивільній справі №363/1759/19 та у даній цивільній справі №363/2566/23 позивачами виступають різні особи.

Таким чином, сторони у даній цивільній справі та у цивільній справі №363/1759/19 є тими самими.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2020 у справі №922/404/19).

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17).

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.06.2023 у справі №522/13894/22).

У справі №363/1759/19 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 766 від 15.10.2008 року про передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , визнання недійсними державних актів на земельну ділянку кадастровий номер :24:003:0307, на земельну ділянку площею кадастровий номер :24:003:0014, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, відмовлено за необґрунтованістю.

17.05.2023 у справі №363/2566/23 прокурор в інтересах Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з негаторним позовом до відповідачів (власників земельних ділянок) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельними ділянками лісогосподарського призначення.

04.03.2025 керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, третя особа Державне підприємство «Ліси України» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , змінив предмет позову на вимоги про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.08.2021 в справі №146/318/20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Таким чином, у справі №363/1759/19 прокуратурою подано віндикаційний позов з вимогою про витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів та визнання на них права власності за державою у порядку ст. 388 Цивільного кодексу України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №320/9224/17 вказано, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена процесуальна норма права направлена на виключення випадків одночасного розгляду декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що позов керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства та Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» у справі №363/1759/19, пред`явлений у квітні 2019 року і по якому ухвалене рішення суду, та позов керівника Вишгородської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації у даній цивільній справі, №363/2566/23, який пред`явлений у травні 2023 року, є тотожними, оскільки у цих справах однакові підстави позовних вимог.

Оскільки матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а також відповідний спосіб захисту прав та інтересів, обраний позивачем, збігаються у справах №363/1759/19 та №363/2566/23, суд дійшов висновку, що у вказаних справах предмет позовів є ідентичним.

З огляду на зазначене, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 255, 259-260 ЦПК України, суд

постановив:

Клопотання про закриття провадження задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державне підприємство «Ліси України» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя С.В. Олійник