Дата документу 05.06.2025Справа № 554/2236/24
Провадження № 2/554/1107/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді -Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання -Кашуби В.А.,

представника позивача Полтавської окружної прокуратури - Мушук Т.В.,

представника позивача Полтавської міської ради -Дзюбло О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до ОСОБА_1 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що Полтавською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за №0000745 від 17.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України за фактом самовільного, всупереч встановленому законом порядку, будівництва прибудови до кв. АДРЕСА_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що 26.10.2023 старшим інспектором сектору архітектурно-будівельного контролю Інспекції контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста виконавчого комітету Полтавської міської ради Бондаренко О.А. було складено припис №10011 до ФОП ОСОБА_1 щодо негайного призупинення проведення будівельних робіт в зв?язку із відсутністю дозвільної документації, встановленої чинним законодавством, та приведення території до належного попереднього стану.

Водночас вказаний припис не було виконано, будівництво капітальної прибудови до кв. АДРЕСА_1 було продовжено. В результаті самочинного будівництва відстань між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 скорочена з 8 до 3 метрів, що підтверджується листом-відповіддю Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області на заяву ОСОБА_2 від 25.10.2023 №61-19.02-Л-13/61 - 19.02 (відповідь долучена до матеріалів кримінального провадження №0000745 від 17.11.2023) і свідчить про порушення протипожежних норм (ДБН В.2.2-12:2019 табл.: протипожежні відстані між житловими будинками III ступеня вогнестійкості), що становить реальну загрозу життю та здоров?ю мешканців сусідніх будинків. Крім того, згідно із відповіддю Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» від 30.11.2023 за №2/4646 на адвокатський запит ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 (відповідь долучена до матеріалів кримінального провадження №0000745 від 17.11.2023) в ході обстеження 28.11.2023 року спеціалістами підприємства було виявлено збудовану споруду на існуючій дворовій каналізаційній мережі, яка розташована по проїзду між будівлями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Крім того, у вказаній відповіді зазначено, що будувати на існуючих каналізаційних мережах заборонено. Будівництво прибудови до кв. АДРЕСА_1 здійснювалось за відсутності зареєстрованого права власності або права оренди земельної ділянки комунальної власності, на якій здійснювалось будівництво.

Так, Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради листом від 02.01.2024 за №01-04-01.2-14/7 повідомив, що станом на 01.01.2024 в департаменті відсутня інформація про оформлення земельної ділянки для будівництва за адресою: АДРЕСА_3 ФОП « ОСОБА_1 ». У зв?язку із вище викладеним Департамент земельних і водних ресурсів та земельного кадастру Полтавської міської ради вважає, що ФОП « ОСОБА_1 » своїми діями порушує інтереси територіальної громади м. Полтави, а питання вжиття заходів реагування на факт самовільного будівництва не входить до повноважень департаменту. Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради листом від 19.12.2023 за №01-04-01.2-12/3226 повідомило, що інформація щодо надання ФОП ОСОБА_1 або ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 в управлінні відсутня.

Щодо прийняття Полтавською міською радою рішень про передачу в оренду фізичним чи юридичним особам земельної ділянки між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради вказаним листом повідомило, що рішенням тридцять шостої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 04 вересня 2020 року продовжено громадянці ОСОБА_2 право оренди строком на 5 років земельної ділянки площею 0,0051 га, розташованої в АДРЕСА_2 ), кадастровий номер :15:006:0428, під проїзд спільного користування. Частка земельної ділянки в проїзді спільного користування для громадянки ОСОБА_2 становить пл. 0,0007 га.

Також зазначеним листом Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради повідомило, що питання вжиття заходів реагування на факт самовільного будівництва не входить до повноважень управління. Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вид використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :15:006:0428 - для експлуатації та обслуговування проїзду спільного користування. А згідно із викопіюванням з сайту «КадастрСервіс» (https://kadastr-service.com.ua/#search-form) саме на частині вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :15:006:0428 ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво прибудови до кв. АДРЕСА_1 . Водночас, згідно із інформаційною довідкою №357600844 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.12.2023 державним реєстратором Верховодом К.В. 21.11.2023 було зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об?єкт - квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м за адресою АДРЕСА_4 (власник ОСОБА_1 ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №70356633; номер відомостей про речове право: 52648428), чим фактично реалізовано спробу узаконення самочинного будівництва за вказаною адресою.

Документи, які були подані для державної реєстрації закінченого будівництвом об?єкту: довідка щодо технічної можливості поділу об?єкта нерухомого майна, серія та номер: DTO1:5882-7560-9744-3367 від 14.11.2023, видавник: ЄДЕССБ; договір купівлі-продажу, серія та номер: 2654, виданий 14.09.2015, видавник: Святецька І.., приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу; інший тип договору, Звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій квартири, серія та номер: б/н, виданий 14.11.2023, видавник: Експерт з технічного обстеження будівель і споруд, ОСОБА_4 . Водночас, згідно з договором купівлі-продажу, серія та номер: 2654, виданий 14.09.2015, загальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 48,3 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м. Таким чином, площа квартири АДРЕСА_1 , була протиправно збільшена ОСОБА_1 на 75 кв.м. (123,3 кв.м. - 48,3 кв.м.) шляхом самочинного будівництва прибудови до вказаної квартири за рахунок земельної ділянки, яка не надавалась у власність чи в оренду ОСОБА_1 .

Крім того будівельні роботи за вказаною адресою проводились ОСОБА_1 без будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт (реконструкції).

Так, згідно інформації з Порталу державної електронної системи у сфері будівництва будь-які дозволи на виконання будівельних робіт (реконструкції) за адресою АДРЕСА_4 відсутні. Крім того, згідно із відповіддю Державної інспекції архітектури та містобудування України від 29.01.2024 за №517/05/18-24 на адвокатський запит ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_2 (відповідь долучена до матеріалів кримінального провадження №0000745 від 17.11.2023), шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності за параметрами пошуку «Замовник будівництва: ОСОБА_1 » та «Адреса будівництва: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 » інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату надання відповіді не виявлено. 01.12.2023 було проведено огляд місця події, а саме, частини АДРЕСА_5 , а саме, проїзд між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 за участю спеціалістів: старшого інспектора сектору архітектурно-будівельного контролю Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Бондаренко О. та головного інспектора будівельного нагляду Першого відділу Управління ДІАМ у Полтавській області Шаумяна Я.

В ході огляду місця події вздовж будинку АДРЕСА_3 було виявлено прибудову, яка умовно поділяється на три частини.

Перша частина є тимчасовою забудовою без фундаменту, обшита металопластиком, орієнтовно розміром 2 м на 4 м. Наступна частина на фундаменті є фундаментальною основною забудовою довжиною близько 4 м. Третя частина є фундаментальною забудовою з металевими дверима довжиною 4 м. Від будинку АДРЕСА_2 до тимчасової забудови встановлено ворітницю обшиту металопрофілем. Така ж ворітниця встановлена в кінці всієї забудови перед гаражем.

Присутня під час огляду старший інспектор сектору архітектурно-будівельного контролю Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста ОСОБА_5 повідомила, що з моменту складання припису від 26.10.2023 вимоги про зупинення будівництва проігноровані, натомість забудова продовжена.

Крім того, призначена перевірка щодо законності тимчасової забудови, дозвіл на яку не видавався. Зі слів спеціаліста, представника ДІАМ в Полтавській області Шаумяна Я., дві частини забудови є капітальною забудовою за зовнішніми ознаками, що потребує виготовлення дозволів на будівництво. Того ж дня квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , постановою ст. дізнавача СД Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 01.12.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000745 від 17.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2023 накладено арешт з позбавленням права розпоряджатися будь-яким чином, у тому числі шляхом здійснення поділу або відчуження, на об?єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 ).

Таким чином, реєстрація права власності на закінчений будівництвом об?єкт - квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м за адресою АДРЕСА_4 (власник - ОСОБА_1 ; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №70356633; номер відомостей про речове право: 52648428) не є підставою набуття ОСОБА_1 права власності на самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 , та не змінює статусу вказаної прибудови як самочинно побудованого нерухомого майна. Водночас вказана реєстрація дозволяє ОСОБА_1 вільно розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 із самочинно побудованою прибудовою, а тому підлягає скасуванню.

Позивач подає позов з метою вжиття заходів щодо захисту інтересів держави у сфері комунальної власності та просить суд:

-зобов`язати ОСОБА_6 (РНОКП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 ) знести самочинно побудоване нерухоме майно - прибудову до квартири АДРЕСА_1 .

-скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності, проведену за гр. ОСОБА_1 на квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м за адресою АДРЕСА_4 , на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №70356633, з одночасним припиненням речових прав на вказану квартиру ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05.03.2024 року у справі №554/2236/24, провадження 2/554/3345/2024 відкрито провадження у справі за позовом першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності та призначено підготовче судове засідання у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направивши відзив на позовну заяву.

Ухвалою Октябрського районного суду від 26.03.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Полтавської окружної прокуратури - Мушук Т.В. позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити.

Представника позивача Полтавської міської ради -Дзюбло О.І. позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд без його участі.

Судом встановлено наступне.

Позивач подав позов з метою вжиття заходів щодо захисту інтересів держави у сфері комунальної власності та просить суд:

-зобов`язати ОСОБА_6 (РНОКП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 ) знести самочинно побудоване нерухоме майно - прибудову до квартири АДРЕСА_1 .

-скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності, проведену за гр. ОСОБА_1 на квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м за адресою АДРЕСА_4 , на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №70356633, з одночасним припиненням речових прав на вказану квартиру ОСОБА_6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

У наданому відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо викладених обставин позивача у позовній заяві та зазначив, що орган прокуратури в описово-мотивувальній частині позову зазначає тільки дату державної реєстрації на його думку спірного будівництва, але умисно не зазначає дату коли завершилось спірне будівництво. Наприклад, спірне будівництво приміщення, яке фасадом виходить на вул. В?ячеслава Чорновола існувало ще в 2018 році й функціонувало як торговий павільйон. Орган прокуратури просить суд зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинне побудоване нерухоме майно - прибудову до квартири АДРЕСА_1 .

Тобто, позивач визначив спірну прибудову як один майновий комплекс й цим суперечить сам собі, оскільки згідно змісту позову та доданих до позову документів вбачається, що майновий комплекс складається з трьох споруд, зокрема, згідно тексту позову (останній абзац аркуша 4): «В ході огляду місця події вздовж будинку АДРЕСА_3 було виявлено прибудову, яка умовно поділяється на три частини.

Перша частина є тимчасовою забудовою без фундаменту, обшита металопластиком, орієнтовно 2 м на 4 м. Наступна частина на фундаменті є фундаментально основною забудовою довжиною близько 4 м. Третя частина є фундаментальною забудовою з металевими дверима довжиною 4 м. Від будинку АДРЕСА_2 до тимчасової забудови встановлено ворітницю обшиту металопрофілем. Така ж ворітниця встановлена в кінці всієї забудови перед гаражем». Таким чином, виникають питання з приводу того, скільки ж спірних об?єктів прибудовано до квартири АДРЕСА_1 , один чи три? Якого ж таки розміру спірні об?єкти? Загалом, похибка при зазначенні терміну "приблизно 4 метри" для довжини будівлі може варіюватися від декількох сантиметрів до декількох десятків сантиметрів, залежно від контексту, наміру та доступної додаткової інформації.

З цього приводу на території держави України діють три контексти терміну «приблизно»: Неформальна розмова: У неформальній розмові "приблизно 4 метри" може означати похибку в декілька десятків сантиметрів в будь-який бік. Технічні документи: У технічних документах, таких як креслення або будівельні плани, "приблизно 4 метри" може мати більш жорсткі допустимі межі похибки, наприклад, + / - 50 см. Юридичні документи: У юридичних документах, де точність має вирішальне значення, "приблизно 4 метри" може тлумачитися максимально вузько, можливо, з похибкою лише в декілька сантиметрів.

Під час огляду спірного майна, який проводився в рамках кримінального провадження 01.12.2023 року, були присутні два спеціаліста. Перший, старший інспектор сектору архітектурно-будівельного контролю Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста ОСОБА_5 . Другий, спеціаліст з Державної інспекції архітектури та містобудування України в Полтавській області Шаумян Я.О. Також, був представник органу прокуратури, два понятих й відповідно старший дізнавач Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, який склав протокол. Всі посадові та службові особи одностайно не змогли визначити розміри спірного будівництва, і це незважаючи на свої відповідальні посади на яких можуть працювати тільки дипломовані спеціалісти, наявні вищі освіти, робочий та життєвий досвід.

За таких умов орган прокуратури, який подав позов до ОСОБА_1 повинен був звернутись до ліцензованого експерта та провести експертизу, якою визначити ряд питань по спірному будівництву, в тому числі довжину і ширину споруд та їх кількість, бо якимось дивом у жодного учасника огляду і навіть поліцейського при собі не було вимірюваної рулетки, яка зазвичай повинна використовуватись під час таких оглядів.

Крім цього, в ході експертизи можна будо встановити, коли саме був побудований, наприклад, торговий павільйон чи дійсно наявний/ відсутній фундамент під спорудами. В тому числі, під час експертизи необхідно було встановити чи дійсно спірне будівництво зайняло частку земельної ділянки пл. 0,0007 га в проїзді спільного користування для громадянки ОСОБА_2 . Окрім громоголосих заяв, що ОСОБА_2 позбавлена права користуватись земельною ділянкою площею 7 кв.м., технічно не підтверджено. Орган прокуратури не подав до суду документи, які б свідчили про не можливість проведення судової будівельної експертизи чи будівельно-технічної експертизи на замовлення прокуратури до звернення до суду з позовом. Таким чином, орган прокуратури безпідставно покладає на суд чи на відповідача збирання доказів. Сторона відповідача вважає, що відсутні підстави і причини, по яким орган прокуратури не звернувся до ліцензійного експерта чи експертної установи, а також відсутні причини і підстави за яких орган прокуратури до цього часу не подав до суду клопотання про причини і підстави неможливості звернутись до суду з заявою про призначення експертизи.

Сторона відповідача не ставить під сумнів право на звернення до суду першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Осюк Ю.П., як і його право засвідчити додані до позову документи, які є на його думку доказами, але додатки-докази додані до позову засвідчені працівником прокуратури Ганзенко О.0., який не є стороною спору чи учасником спору і не наділений повноваженнями представляти інтереси прокуратури в суді чи засвідчувати додатки до позову.

За таких умов додатки до позову є неналежними доказами, а обов?язковість про їх засвідчення не тільки закріплена на законодавчому рівні у цивільних-процесуальних кодексах, а і в інших нормативних актах та наголошується Вищими судами. Так, Порядок оформлення копій документів унормований Наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, У п.1 Розділу 1. Глави І Правил організації діловодства зазначено, що ці Правила встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності.

Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов?язковим для виконання всіма установами. Пунктом 8 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства встановлено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Безумовно орган прокуратури буде стверджувати, що це «надмірний формалізм» не брати судами до уваги засвідченні копії неповноваженою особою, але з такою позицією не погоджуються Вищі суди, з позиції яких допускається засвідчення останнього аркуша прошитих і пронумерованих документів саме учасником або уповноваженою особою, але ніяк сторонньою особою судового спору.

Зокрема позиція Вищих судів викладена у Постанові Верховного Суду від 18.12.2018 по справі №761/5894/17 і постанові Верховного Суду від 08.05.2019 у справі №160/7887/18.

3 оглядом на викладене сторона відповідача вважає, що це засвідчення копій документів не учасником спору не є підставо для повернення позову, але є підставою визнання таких копій неналежними доказами.

Слід звернути увагу на пункт 3 позовних вимог, оскільки вони не конкретні, двоякі та сумбурні, що може призвести до судової помилки, оскільки з юридичної точки зору цю вимогу можна трактувати як скасування державної реєстрації на спірну добудову, так і на позбавлення права власності на всю квартиру АДРЕСА_1 . Квартира відповідачем була придбана 14 вересня 2015 року на законних підставах, що підтверджується Договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. Договір купівлі-продажу до цього часу ніким не оспорювався. Якщо орган прокуратури має намір позбавити відповідача право власності на житло, то необхідно подати позов на визнання недійсним Договір купівлі-продажу житла-квартири.

У позові орган прокуратури зазначає, що в наслідок нібито самочинного будівництва відстань між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_8 до 3 метрів. При цьому, посилається на лист з ГУ ДСНС України у Полтавській області №61-19.02-Л-13/61-19.02 на ім?я ОСОБА_2 щодо порушення ОСОБА_1 протипожежних норм, визначених у ДБН В.2.2.-12:2019, що становить реальну загрозу життю та здоров?ю мешканців сусідніх будинків. Така позиція з посиланням на ДБН В.2.2.-12:2019 є хибною, як з боку органу прокуратури, так і з боку ОСОБА_7 , який складав лист №61-19.02-Л-13/61-19.02 на ім?я ОСОБА_2 і який підписав керівник з ГУ ДСНС України у Полтавській області. Такого ДБН В.2.2.-12:2019 не існує і це не технічна помила, а звичайний формальний підхід до відповіді, яку можна назвати відпискою, оскільки при дослідженні таких об?єктів на протипожежну безпеку беруться до уваги всі фактори, зокрема, час будівництва та протипожежні норми, які діяли на час будівництва будинку, добудов, наявність інших проїздів у двір будинків АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 , наявність та кількість вікон та дверей, які виходять у двір будинків, технічні особливості тощо. Все це в сукупності можна будо встановити виходом інспекторів ДСНС на місце при наявності певних документів, але цього зроблено не було. Станом на 2018 рік, коли вже існував торговий павільйон, діяв ДБН В.2.2-9:2018 "Будинки і споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення" чинний, але з деякими нюансами: При дослідженні протипожежної безпеки окрім ДБН В.2.2-9:2018, слід також керуватися положеннями інших чинних ДБН, таких як: - ДБН В.2.3-4-2019 "Будинки житлові та громадські. Підземні гаражі та автостоянки"; - ДБН Б. 2.2-12:2019 "Планування та забудова територій" визнано протиправним та нечинним; - ДБН А.2.1-1-2008 Інженерні вишукування для будівництва; - ДБН Б 2.2-5:2011 Планування і забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій; - ДБН В. 1.1-7:2016 Пожежна безпека об?єктів будівництва. Основні вимоги, та іншими нормами, які існували задовго, наприклад, до ДБН 360-92, оскільки будинки АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 були збудовані ще за часи СРСР й відповідно тоді існували інші будівельні норми. Таким чином, до тверджень у листі №61-19.02-Л-13/61-19.02 слід віднестись критично, а сторона позивача повинна була провести відповідну експертизу у досудовому порядку, а не покладатись на «суху» інформацію з листа ДСНС.

Сторона відповідача вважає, що ОСОБА_1 на законних підставах володіє своїм нерухомим майном по АДРЕСА_3 , а орган поліції незаконно його переслідує шляхом порушення кримінальної справи. При цьому, орган прокуратури у позові постійно посилається на те, що відомості про незаконне будівництво ОСОБА_1 внесені до ЄРДР за кваліфікацією ст. 356 КК України (самоправство) й тим самим намагається вплинути на суд, що нібито цим вже доведене незаконне будівництво.

При цьому, орган прокуратури нехтує загальновідомим принципом - презумпція невинуватості. Презумпція невинуватості в Україні закріплена в двох основоположних документах: 1. Конституція України: Стаття 62 чітко встановлює, що: Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. 2. Кримінальний процесуальний кодекс України: Стаття 17 також проголошує, що: Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку і не буде встановлено обвинувальним вироком суду. На обвинуваченні лежить тягар доказування вини підсудного. Важливо зазначити, що презумпція невинуватості є фундаментальним принципом українського права. Це означає, що: Провина людини не може бути презумптованою. Тягар доказування лежить на стороні обвинувачення. Підсудний має право на справедливий суд. Усі сумніви щодо вини тлумачяться на користь підсудного. Презумпція невинуватості гарантує, що ніхто не буде покараний за злочин, якого він не вчинив. Це важливий принцип, який захищає права та свободи всіх людей. Окрім вищезазначених документів, принцип презумпції невинуватості також знаходить підтвердження в інших нормативно-правових актах України, таких як: Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кримінальний кодекс України. Презумпція невинуватості є загальновизнаним принципом міжнародного права, який закріплений в таких документах, як: Загальна декларація прав людини, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права, Європейська конвенція з прав людини.

Таким чином, презумпція невинуватості є невід?ємною частиною української правової системи та міжнародного права. Її дотримання гарантує справедливе судочинство та захищає права та свободи всіх людей. 3а таких умов слід віднестись критично на посилання органу прокуратури на кримінальне провадження, як на доказ вини відповідача у незаконному будівництві. Відповідач просив суд відмовити першому заступнику керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Осюк Ю.П. у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 . Застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Осюк Ю.П. до ОСОБА_1 . Визнати не належними доказами додатки до позову засвідченні ОСОБА_8 .

Позивач ознайомившись із викладеними у відзиві доводами представника відповідача надав відповідь на відзив, що доводи не узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, є помилковими, не відповідають обставинам справи та підлягають відхиленню з огляду на наступне. Щодо невизначення точного розміру незаконної добудови, непризначення експертизи.

У відзиві на позов представник відповідача зазначає, що прокурором під час звернення до суду з позовною заявою не визначено точний розмір незаконної добудови, зі скількох частин вона складається. Варто зауважити, що для визначення точної площі самочинно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_1 , не обов?язковим було проводити обміри рулеткою, адже згідно доданих до позову документів відповідач 14.09.2015 відповідно до договору купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_9 загальною площею 48,3 кв.м (житлова - 30,1 кв.м), а 21.11.2023 зареєстрував за собою право власності на ту ж квартиру АДРЕСА_9 , але вже площею 123,3 кв.м (житлова - 28,3 кв.м).

Шляхом нескладних математичних підрахунків можливо встановити, що внаслідок будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_9 , яке відбувалось без будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт (реконструкції) за рахунок земельної ділянки, яка не надавалась у власність чи в оренду ОСОБА_1 , площа квартири АДРЕСА_9 протиправно була збільшена із 48,3 кв.м до 123,3 кв.м, тобто на 75 кв.м.

Згідно ч. 4 ст. 376 Цивільного кодексу України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Таким чином, знесенню підлягає вся незаконно добудована прибудова, незалежно від того, складається вона із однієї частини чи з трьох.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп?ютерних даних.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціаліста. Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведені цієї слідчої дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України, спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками і може надавати консультації, пояснення, довідки та висновки під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Згідно ч. 2 зазначеної статті, спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду, а також для надання висновків у випадках, передбачених пунктом 7 частини четвертої цієї статті.

Під час проведення 01.12.2023 огляду місця події було залучено двох спеціалістів. Старший інспектор сектору архітектурно-будівельного контролю Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Бондаренко О.А. у ході проведення зазначеної слідчої дії повідомила, з моменту складання припису від 26.10.2023 року вимоги про зупинення будівництва проігноровані, натомість ця забудова продовжена. Представник ДІАМ України Шаумян Я.О. в ході огляду повідомив, що дві частини добудови є капітальною забудовою за зовнішніми ознаками і потребує виготовлення дозволів на будівництво. Детальна обстановка зафіксована шляхом фотографування, фото з місця долучені у вигляді фототаблиці до протоколу огляду місця події від 01.12.2023. Також в ході огляду установлено, що вздовж будинку АДРЕСА_3 наявна прибудова, яка умовно поділяється на три частини.

Перша є тимчасовою забудовою без фундаменту, обшита металопластиком.

Наступна частина на фундаменті є фундаментальною основною забудовою.

Третя частина є фундаментальною забудовою з металевими дверима.

Таким чином, у ході проведення зазначеної слідчої дії зафіксовано дійсну обстановку на місцевості, а саме проїзді між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 станом на 01.12.2023 - наявність прибудови до квартири АДРЕСА_1 , невиконання припису 10011 від 26.10.2023 та продовження здійснення незаконного будівництва. Протокол огляду місця події від 01.12.2023 з фототаблицею складено відповідно до вимог КПК України, а тому вказаний документ є належним та допустимим доказом.

У відзиві представник відповідача стверджує, що прокурор під час звернення до суду повинен був долучити висновок судової будівельної експертизи чи будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1). письмовими, речовими і електронними доказами; 2). висновками експертів; 3). показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача вважає, що прокурором в даному випадку мала бути призначена експертиза, висновок якої мав бути долучений до позовної заяви.

Однак, чинним законодавством не передбачено обов`язку позивача доводити факт самочинного будівництва саме висновком експерта.

Під час звернення до суду з даною позовною заяву прокурором зібрано достатньо інших доказів, що підтверджують незаконність дій відповідача, що виразились у самочинному будівництві прибудови до квартири №5, яка розташована у м. Полтаві по вул. В?ячеслава Чорновола, 23, які долучені до позовної заяви.

Щодо неналежності доказів, доданих до позовної заяви. У відзиві представник відповідача стверджує, що прокурор Полтавської окружної прокуратури Ганзенко О.О., який засвідчив додатки до позовної заяви, не є учасником справи, а тому додані до позовної заяви копії письмових документів є неналежними доказами. Із указаним твердженням не можливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ст. 131-' Конституції України організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначається законом. Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства і держави. Згідно ст. 4 чинного Закону, організація і діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією, цим та іншими законами України. Стаття 7 Закону передбачає, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Згідно ч. 5 ст. 7 Закону - єдність системи прокуратури України забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; єдиним статусом прокурорів.

Статтею 15 Закону визначено статус прокурора. Так, прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури. Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі. Статтею 23 Закону передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб?єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Повноваження прокурора з виконання функції представництва інтересів громадянина або держави в суді врегульовані ст. 23 Закону. Згідно з ч. 6 ст. 23 Закону, під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження. Також, відповідно до наказу керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області «Про розподіл обов?язків між керівництвом та працівниками Полтавської окружної прокуратури» №50 від 28.12.2023, на прокурора Полтавської окружної прокуратури Ганзенка О.О. покладено обов?язки здійснення представництва інтересів держави в суді.

Тобто, прокурор Полтавської окружної прокуратури Полтавської області Ганзенко О.О., який засвідчив надані до позовної заяви додатки, мав на це відповідні повноваження (копії наказу про призначення на посаду та наказу про розподіл посадових обов?язків працівників окружної прокуратури додано до відповіді на відзив).

Щодо неконкретності пункту 3 позовних вимог прокурора. Варто наголосити, що прокуратурою право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, яка була придбана ним згідно договору купівлі-продажу від 14.09.2015, зареєстрованому в реєстрі за №2654, не оспорюється.

У мотивувальній частині позовної заяви чітко сформульовані підстави для скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності, проведеної за ОСОБА_1 на квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №70356633, з одночасним припиненням речових прав на вказану квартиру ОСОБА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 080).

Так, 21.11.2023 державним реєстратором Верховодом К.В. було зареєстровано право власності на закінчений будівництвом об?єкт - квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , за ОСОБА_1 , чим фактично реалізовано спробу узаконення самочинного будівництва за вказаною адресою, адже будівництво прибудови до квартири АДРЕСА_9 відбувалось без будь-яких дозвільних документів на проведення будівельних робіт (реконструкції) за рахунок земельної ділянки, яка не надавалась у власність чи в оренду ОСОБА_1 .

Як наслідок, площа квартири АДРЕСА_9 протиправно збільшена із 48,3 кв.м до 123,3 кв.м, тобто на 75 кв.м. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (постанова об?єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №910/10987/18).

Реєстрація права власності на закінчений будівництвом об?єкт - квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м за адресою АДРЕСА_4 не є підставою набуття ОСОБА_1 права власності на самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_9 за вищевказаною адресою та не змінює статусу вказаної прибудови як самочинно побудованого нерухомого майна.

Правовий режим самочинного будівництва врегульовано ст. 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв?язку із здійсненням самочинного будівництва.

Так, ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.11.2023 року у справі №916/1174/22 (провадження №12-39г23) звертає увагу, що ст. 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов?язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об?єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Тому, державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

3 огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.11.2023 року у справі №916/1174/22 робить висновок, що самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки. Здійснення самочинного будівництва порушує права власника земельної ділянки, у тому числі у разі відсутності державної реєстрації права власності на самочинно побудоване нерухоме майно за відповідною особою.

Факт самочинного будівництва змушує власника земельної ділянки діяти з урахуванням того, що на відповідній земельній ділянці наявні певні об?єкти нерухомості - що обмежує можливості як користування, так і розпорядження земельною ділянкою.

Отже, самочинно побудоване нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за жодною особою, все одно обмежує власника відповідної земельної ділянки в користуванні та розпорядженні такою земельною ділянкою. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно.

Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим ст. 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з?явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження.

Здійснення відповідачем самочинного будівництва спірного об?єкту нерухомості порушує права позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної форми власності, на якій спірний об?єкт нерухомості побудований. Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що, як правило, суб?єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див., зокрема, пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17).

За загальним правилом, ефективний спосіб захисту обирає сам позивач, суд не вправі обмежувати сторони у визначенні ефективності способу захисту, позаяк це буде втручання у право особи на судовий захист та доступ до правосуддя.

За таких обставин вважаю, що обраний спосіб захисту, у даній конкретній ситуації, є належним та ефективним, оскільки існування зареєстрованого за особою права власності на нерухоме майно, яка не є власником земельної ділянки та не має її на будь-якому іншому правовому титулі, що знаходиться на земельній ділянці, належній на праві власності громаді, яку представляє позивач, та яке є самочинно збудованим, безпосередньо порушує права територіальної громади, позаяк наявність факту реєстрації права власності (реєстраційного посвідчення) може призвести до легітимних очікувань особи власника вказаного самочинно збудованого об?єкта на оформлення земельної ділянки, необхідної для обслуговування цього об?єкту, а відтак і виникнення додаткових судових спорів пов?язаних з намаганням особи реалізувати права, що виникають за фактом реєстрації права власності на вказаний об?єкт.

Обраний спосіб захисту повноцінно та комплексно забезпечує захист прав позивача та їх відновлення в межах цього одного провадження та унеможливлює маніпуляції, пов?язані із застосуванням принципу реєстраційного посвідчення прав на самочинно збудований об?єкт.

Варто наголосити, що у разі задоволення позовних вимог прокурора та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , останній не позбавлений права зареєструвати за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,3 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м, яка була придбана ним згідно договору купівлі-продажу від 14.09.2015, та повноцінно користуватись правами власника.

Щодо посилання на лист Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області. До позовної заяви долучено копію офіційної відповіді Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області №61-19.02-Л-13/61-19.02 від 25.10.2023, згідно якої районним управлінням у межах компетенції розглянуто заяву ОСОБА_2 , яка проживає у будинку АДРЕСА_10 , стосовно будівельних робіт, які проводяться між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , з виходом на місце головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області майора служби цивільного захисту Ванди С.М. Тобто, саме під час виходу на місце спеціалістом засвідчено факт, що відстань між будинками 21 та 23 по вул. В?ячеслава Чорновола складає 3 метри, а не 8 метрів, як того вимагають протипожежні норми.

Разом із тим, у відповіді дійсно допущено технічну помилку та зазначено про порушення вимог ДБН В.2.2-12:2019, а не ДБН Б.2.2-12:2019. При цьому, у відповіді міститься посилання на таблицю 15.2, яка є складовою ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій", що затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 року №104 та набрали чинності 01.10.2019 року. Посилання представника відповідача на те, що станом на 2018 рік, коли, з його слів, вже існував торговий павільйон, діяли інші ДБН, не заслуговує на увагу, оскільки згідно доданих до позовної заяви документів, зокрема, припису Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста від 26.10.2023, протоколу огляду місця події від 01.12.2023, будівництво спірної незаконної прибудови тривало у кінці 2023 року та не було призупинене на виконання припису. На момент звернення прокурора до суду з позовною заявою прибудова не прийнята в експлуатацію як закінчений будівництвом об?єкт. Таким чином, лист Полтавського РУ ГУ ДСНС України у Полтавській області є належним та допустимим доказом для підтвердження факту порушення відповідачем протипожежних норм під час самочинного будівництва прибудови.

Щодо нехтування принципу презумпції невинуватості.

У відзиві представник відповідача стверджує, що орган прокуратури, зазначивши у позовній заяві про наявність кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, за фактом самовільного, всупереч встановленому законом порядку, будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_1 , намагається вплинути на суд та нехтує загальновідомим принципом презумпції невинуватості.

Такі твердження представника відповідача є надуманими та необгрунтованими, оскільки прокурор у позовній заяві лише констатував факт внесення 17.11.2023 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000745 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

У ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було проведено ряд слідчих дій та встановлено підстави для застосування прокурором представницьких повноважень в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

При цьому, прокурор у позовній заяві не зазначає, що ОСОБА_1 станом на момент пред?явлення позовної заяви підозрюється або обвинувачується у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

Разом з тим, чинним законодавством України за самочинне будівництво передбачено цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність.

У даній позовній заяві мова йде про цивільну відповідальність ОСОБА_1 за самочинне будівництво, що передбачена ст. 376 ЦК України у формі знесення об?єкта самочинного будівництва.

Окрім того, у відзиві представник відповідача просить суд застосувати позовну давність, при цьому не мотивуючи підстав.

Вважаю, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки відповідно ст. 257 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Полтавська окружна прокуратура дізналась про порушення у ході здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні N?0000745, яке розпочате за заявою ОСОБА_2 17.11.2023. Позивач - Полтавська міська рада, дізналась про порушення із листа окружної прокуратури №55-114-20605ВИХ-23 від 11.12.2023. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт -квартиру, загальною площею 123,3 кв.м, житлова площа - 28,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 (власник - ОСОБА_1 ), здійснена 21.11.2023. Позовна заява подана до суду 01.03.2024.

3 огляду на викладене, трьохрічний строк позовної давності не сплив.

Окрім того, згідно положень ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов). Негаторний позов подається у випадках, коли власник або титульний володілець (в тому числі орендар) має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним.

Характерною ознакою негаторного позову є його спрямованість на захист права від порушень, не пов?язаних з позбавленням володіння майном, а саме у разі протиправного вчинення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Позовна вимога про зобов`язання відповідача знести самочинно побудоване майно - прибудову до квартири АДРЕСА_1 , має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Оскільки зазначене правопорушення триває, то позивач не пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даною позовною вимогою.

Суд заслухавши у попередніх судових засіданнях позивача та представника відповідача, дослідив наявні у справі письмові докази, і встановив.

Згідно договору купівлі-продажу від 14 вересня 2015 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передав, а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняв у власність квартиру номер АДРЕСА_1 . Квартира, що продається за цим договором загальною площею 48,3 кв.м., житловою площею 30.1 кв.м.. Відчужувана квартира належить Продавцю на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20.03.2015 року, та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2015 року, №42268628, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 10800314, виданий приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецькою І.В., зареєстровано в реєстрі за №2654.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 43779718 від 14.19.2015, власником квартири, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 48,3 кв.м., є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2654, виданий 14.09.2015 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24392949 від 14.09.2015.

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01:4638-0484-8714-7087 Редакція №2, б/н від 27.06.2023, підставою проведення технічної інвентаризації квартири за адресою: АДРЕСА_4 , за заявою замовника, загальна площа складає 149,9 кв.м.

Згідно інформаційної довідки за вих. №734 від 28.06.2023 р., яка видана ОСОБА_1 , що в АДРЕСА_4 , проводилась технічна інвентаризація 27.06.2023 року, на підставі якої було складено наступне: в тому, що за адресою: АДРЕСА_4 , квартира належить ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 14.09.2015 року посвідчений Святецькою І.В. приватним нотаріусом. Зареєстровано в реєстрі за №2654. Квартира загальною площею 149,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. Під час проведення поточної технічної інвентаризації було внесено, а саме: загальна площа та житлова площа змінилася в результаті внутрішнього перепланування, уточнення розмірів та математичної в підрахунку площ приміщень даної квартири під час проведення попередньої технічної інвентаризації, у зв`язку з цим узаконення даної площі не потребується.

Згідно технічного паспорту від 19 жовтня 2023 року квартири (реєстраційний номер ТІ01:4638-0484-8714-7087, інвентаризаційна справа №б/н) адреса об`єкта: АДРЕСА_4 , паспорт виготовлено станом на 27 червня 2023 року, загальна площа об`єкту складає 149,9 кв.м.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 351742056 від 25.10.2023року ,квартири, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 149.9 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві власності ОСОБА_1 , підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24392949 від 14.09.2015 приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Святецька І.В..

Згідно довідки про можливість поділу, реєстраційний номер документу: DT01:5882-7560-9744-3367, №1507 від 13.11.2023, квартира АДРЕСА_1 підлягає поділу на наступні об`єкти: квартира 5/1 та приміщення (група приміщень) «105».

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01:5892:5005:7293:1489, б/н від 13.11.2023, підставою проведення технічної інвентаризації нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_11 , є перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 355570743 від 23.11.2023, закінчений будівництвом об`єкт загальною площею 26.6 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення 105, належить на праві власності ОСОБА_1 , підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:70356895 від 23.11.2023 Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області.

Згідно технічного паспорту від 14 листопада 2023 року нежитлового приміщення, який є самостійним об`єктом нерухомого майна (реєстраційний номер ТІ01:5892:5005:7293:1489, інвентаризаційна справа №б/н) адреса об`єкта: АДРЕСА_3 , кв./оф. 105, паспорт виготовлено станом на 13 листопада 2023 року, загальна площа об`єкту складає 26,6 кв.м..

Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстарціний номер документу: ТІ01:5888-7567-7073-6030, б/н від 13.11.2023, підставою проведення технічної інвентаризації квартири за адресою: АДРЕСА_4 , є перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції завершений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію.

Згідно витягу з Реєстру Будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТО01:6636-5476-7978-2391, №1605 від 14.11.2023, тип звіту: Висновок про технічний стан несучих конструкцій з матеріалами обстежень (у випадку реконструкцій та капітального ремонту), Тип висновку позитивний, адреса об`єкту: АДРЕСА_4 .

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій квартири за адресою: АДРЕСА_4 , технічне обстеження будівельних конструкцій квартири вказаної квартири розроблено відповідно з «Правилами обстежень оцінки технічного стану будівель і споруд», чинними нормами і стандартами, які діють в Україні. За результатами проведення технічного обстеження об`єкта квартира за адресою: АДРЕСА_4 встановлено технічний стан як задовільний. Конструкція частини об`єкту квартири придатна та відповідає вимогам ДБН для зміни цільового призначення під нежитлове приміщення. Звіт затверджений експертом з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_4 від 14.11.2023 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу: 355568902 від 23.11.2023, закінчений будівництвом об`єкт загальною площею 123.3 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві власності ОСОБА_1 , підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70356633 від 23.11.2023 Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області.

Згідно технічного паспорту від 14 листопада 2023 року квартири (реєстраційний номер ТІ01:5888-7567-7073-6030, інвентаризаційна справа №б/н) адреса об`єкта: АДРЕСА_3 , кв./оф. 5, паспорт виготовлено станом на 13 листопада 2023 року, загальна площа об`єкту складає 123,3 кв.м.

Докази, які надані стороною відповідача є належними, достовірними, допустимими та достатніми.

Суд на підставі матеріалів справи та наданих сторонами доказів прийшов до висновку, що відповідачем не порушено норм чинного законодавства, а державна реєстрація права власності проведена на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 ЦК України, відповідно, встановлено таке:

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, знесення самочинно побудованого спірного об`єкта нерухомості відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України є належним та ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво. Також потрібно враховувати положення частини третьої та п`ятої статті 376 ЦК України.

Водночас позивачем не доведено, що спірний об`єкт є самочинним будівництвом.

В тому числі, під час експертизи необхідно було встановити чи дійсно спірне будівництво зайняло частку земельної ділянки пл. 0,0007 га в проїзді спільного користування для громадянки ОСОБА_2 . Окрім громоголосих заяв, що ОСОБА_2 позбавлена права користуватись земельною ділянкою площею 7 кв.м., технічно не підтверджено.

Орган прокуратури не подав до суду документи, які б свідчили про не можливість проведення судової будівельної експертизи чи будівельно-технічної експертизи на замовлення прокуратури до звернення до суду з позовом.

Таким чином, орган прокуратури безпідставно покладає на суд чи на відповідача збирання доказів.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 258, 259, 264, 265, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської міської ради до ОСОБА_1 про знесення самочинно побудованого нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності -відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Полтавського апеляційного суду.

Учасники по справі:

позивачі: Полтавська окружна прокуратура, , адреса: вул. Антона Грицая, 1, м. Полтава, 36020.

Полтавська міська рада, , адреса: вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000.

відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлений 16.06.2025 року.

Суддя М.О. Материнко