Провадження 2/465/1440/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Баран О.І.,

за участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» Пилипчака І.М.,

представника відповідача ФОП ОСОБА_2 Кушніренка А.В. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач-1: Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (, місцезнаходження: 03117, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65, зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС),

відповідач-2: Фізична особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ),

предмет позову: відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із указаним позовом, відповідно до якого просив суд:

1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 43 978,82 грн.;

2) стягнути з ФОП ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 116 326,48 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.01.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено процесуальний строк для усунення недоліків (а.с. 70-72).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 78-80).

30 січня 2025 року (вх.№2816/25) від представника відповідача, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (надалі відповідач-1), надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 98-118).

10 лютого 2025 року (вх.№4090/25) від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 120-127).

Цього ж дня представником позивача подано клопотання (вх.№4094/25) про витребування доказів (а.с. 128-136).

Ухвалою підготовчого судового засідання від 13.02.2025 вирішено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Головного управління ДПС у Хмельницькій області докази, у яких містяться будь-які існуючі станом 24.04.2024 дані щодо перебування ОСОБА_4 у трудових відносинах з відповідачем-2 (а.с. 145-149).

25 лютого 2025 року (вх.№5919/25) від представника позивача відповідача-1 надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 154-160).

5 березня 2025 року (вх.ЕП-№1328/25) на адресу суду надійшли витребувані судом докази (а.с. 161-169).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.05.2025 закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 210-212).

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини водія ОСОБА_4 , в момент керування ним транспортним засобом під час перебування його у трудових відносинах з відпоавідачем-2.

У подальшому позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про виплату йому страхового відшкодування та отримав страхову виплату у розмірі 58 738,54 грн., що є недостатнім. При цьому позивач не погоджував розміру виплаченого йому страхового відшкодування. Незаперечуючи факту підписання позивачем заяви від 14.10.2024 про виплату страхового відшкодування, зазначено про те, що це є формальна, стандартна заява страхової компанії, а як повідомив позивач представнику, в момент її підписання у ній не було зазначено жодної суми.

Вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу становить 218 993,84 грн., відтак, навіть у разу виплати страхового відшкодування у повному обсязі (102667,36 грн.), отриманої суми буде недостатньо для відшкодування фактичного розміру збитків, який просить стягнути з відповідача-2 на підставі ст. 1194 ЦК України.

Тому, з урахуванням висновку експерта просить суд стягнути з відповідача-1 - 43 978,82 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування і 116 326,48 грн. з відповідача-2, як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Представники відповідачів з вимогами позовної заяви не погодились.

Звернули увагу суду на наявність підписаної заяви про виплату страхового відшкодування із зазначенням у ній розміру страхового відшкодування, яке проведено відповідно до зазначеного розміру. Відтак звернули увагу на доктрину заборони суперечливої поведінки, в основі якої знаходиться принцип добросовісності.

Звернули увагу на наявність права страховика здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Натомість у цій справі після виплати узгодженої суми відшкодування потерпілий звернувся до суду із позовом, посилаючись на висновок експертизи проведеної значно пізніше у часі, про існування якого учасники справи до пред`явлення позову не повідомлялися і до проведення якого не залучались. Окрім цього, у ремонтній калькуляції вказано ціни, які існували значно пізніше у часі, ніж час дорожньо-транспортної пригоди, що ймовірно пояснює різницю між погодженим страховим відшкодуванням і даними висновку експерта. Відтак, розмір шкоди є недоведеним.

Крім цього, представник відповідача-2 додатково звернув увагу на те, що на винуватця покладається тягар майнової відповідальність, яку міг би нести страховик, в межах ліміту відповідальності, у разі добросовісної поведінки позивача та своєчасного проведення експертизи, тоді як у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що на розгляді Полонського районного суду Хмельницької області перебувала справа про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. За результатом розгляду справи постановою від 10.09.2024 провадження у справі № 681/1053/24 щодо ОСОБА_4 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 14-15).

За обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 868157, ОСОБА_4 ставилось в провину те, що він 24.04.2024 о 14:02 годині в м. Львів по вул. Тролейбусна, 17 керував транспортним засобом «МАN 19.464» реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_4 , причіп «FRUEHAUF FRANCE», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_5 , при виїзді з пункту прийому вторинної сировини вул.Тролейбусна, 15, не надав переваги в русі транспортному засобу «CITROEN CA PIKA SSO», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 , який рухався по вул.Тролейбусна, та скоїв із ним зіткнення, чим порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до змісту указаного рішення суду, суд дійшов висновку про повне доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наявності прямого причинного зв`язку між порушеннями ОСОБА_4 та настанням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками у виді зіткнення з транспортним засобом марки «CITROEN CA PIKA SSO», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність страхувальника забезпеченого транспортного засобу «МАN 19.464», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_4 , застрахована у відповідача-1, що підтверджується полісом № АР/6913174 від 02.08.2023 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 160 000,00 грн, франшиза - 3200,00 грн. (а.с. 16, 101).

ОСОБА_4 станом на 24.04.2024 був найманим працівником відповідача-2, що визнається відповідачем-2 та підтверджується даними Головного управління ДПС у Хмельницькій області, з наданням Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку фізичних осіб, і сум утриманого з них податку і збору, по відповідачу-2, а також сум нарахованого єдиного внеску та Додаток 4ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утримуваного із них податку, а саме по ОСОБА_4 (а.с. 162-169).

Позивач є власником транспортного засобу «Citroen C4 Picasso», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 (а.с. 13).

У зв`язку із настанням страхового випадку позивач як потерпілий 29.04.2024 звернувся до відповідача-1 (а.с. 102).

У межах десяти робочих днів із моменту отримання від потерпілого повідомлення про ДТП спеціаліст ОСОБА_5 здійснив огляд пошкодженого транспортного засобу, із складанням відповідного протоколу огляду та фіксацією у ньому опису пошкоджень та типу ремонтних операцій, необхідних для відновлення транспортного засобу (а.с. 103).

14 жовтня 2024 року потерпілий звернувся до відповідача-1, із заявою про страхове відшкодування, у якій, просив здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Citroen C4», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 , під час дорожньо-транспортної пригоди 24.04.2024 у м. Львові, з вини ОСОБА_4 , водія транспортного засобу «МАN» реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_4 , договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на дату ДТП № АП №6913174. Заявник погодився із тим, що розмір страхового відшкодування складає, вказавши прописом «п`ятдесят вісім тис. сімсот тридцять вісім грн. 54 коп.» (а.с. 104).

Надалі відповідачем складено страховий Акт №24563/07/924 від 18.10.2024, тим самим прийнято рішення про виплату погодженого між сторонами страхового відшкодування у розмірі 58 738,54 грн. (а.с. 105).

Факт здійснення виплати відповідачем-1 позивачу страхового відшкодування у розмірі 58 738,54 грн. сторонами не заперечується.

Із відповіді відповідача-1 від 07.11.2024 (вих №2421) на адвокатський запит від 29.10.2024 вбачається про те, що ініціатора запиту, адвоката Савку Т.В., повідомлено про проведення огляду пошкодженого майна та досягнення згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування, із зазначенням про наявність відповідної заяви від 14.10.2024 про здійснення страхового відшкодування у розмірі 58 738,54 грн. (а.с. 17-19).

Пізніше, 02.12.2024 стороною позивача ініційовано проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Відповідно до висновку експерта від 08.12.2024 № 147, складеного за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи:

1. Пошкодження автомобіля «Citroen C4 Picasso 1,6D 5dr 6MT», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 , виявлені після ДТП 27.04.2024, які визначені при його обстеженні 08.05.2024 зазначені у п. 1.2. дослідницької частини.

2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen C4 Picasso 1,6D 5dr 6MT», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 внаслідок ДТП 27.04.2024, станом на момент ДТП 27.04.2024, після огляду від 08.05.2024, складений оцінювачем майна п. ОСОБА_5 та підписаний власником КТЗ п. ОСОБА_6 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 218993,84 грн.

3. Ринкова вартість автомобіля «Citroen C4 Picasso 1,6D 5dr 6MT», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 у технічно-справному стані, до моменту до моменту пошкодження у ДТП становить 258514,20 грн.

5. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Citroen C4 Picasso 1,6D 5dr 6MT», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_6 внаслідок ДТП 27.04.2024, станом на момент ДТП 27.04.2024, після огляду від 08.05.2024, складений оцінювачем майна п. ОСОБА_5 та підписаний власником КТЗ п. ОСОБА_6 без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить: 102667,36 грн. (а.с. 21-56).

У ремонтній калькуляції ціни вказано у період станом на листопад 2024 року (а.с. 38-43).

Оцінка судом

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), чинним на час виникнення спору, та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У постанові від 21.03.2018 у справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення апеляційного суду, звернув увагу, що позивач підписав заяву про виплату страхового відшкодування і погодився із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком відповідно до положень пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. Однак суд першої інстанції, стягуючи зі страховика на користь позивача різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування, дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такої виплати.

Також у постанові від 10.06.2020 у справі № 333/2096/17 (провадження №61-20343св18) Верховний Суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у частині стягнення зі страховика майнової шкоди, виходив із того, що страховик та потерпілий дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджено відповідною заявою позивача. У п. 73 постанови Верховного Суду від 13.12.2023 у справі № 759/28079/21, https://reyestr.court.gov.ua/Review/115821702, також звернено увагу на те, що стягуючи зі страховика на користь позивача страхове відшкодування, як різницю між визначеним страховим полісом лімітом відповідальності страховика та виплаченою страховиком узгодженою сумою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, викладеного вище не врахував та з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із узгодженим сторонами розміром страхового відшкодування дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку виплати понад узгоджену суму.

Верховний Суд від указаних висновків про застосування норм права не відступав, та врахував їх у останній за часом постанові від 21.04.2025 у справі № 127/2551/23.

Тож суд, розглядаючи указану справу також, враховуючи указані висновки про застосування норм права констатує, що перерахування відповідачем-1 на користь позивача страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі №569/13697/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.06.2020 у справі №333/2096/17 та підтверджена ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.08.2023 у справі №759/28079/21.).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18), постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У підписаній позивачем заяві чітко зазначено суму страхового відшкодування. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. Тож заявлена в подальшому вимога до страхової компанії чи завдавача шкоди суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності (постанова Верховного Суду від 21.04.2025 у справі № 127/2551/23).

Відомостей про те, що позивач підписав указану заяву під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.04.2025 у справі № 127/2551/23, суди попередніх інстанцій вірно зазначили, що за наведеними складовими матеріального збитку у більшому розмірі (окрім фізичного зносу), майнову відповідальність міг би нести страховик (страхова компанія), якби зі страховиком не було узгоджено позивачем в порядку статті 36.2 Закону № 1961-IV меншу суму страхового відшкодування.

Відповідальність винуватця у разі визнання випадку страховим настає лише тоді, коли розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, на що безпосередньо вказує зміст статті 1194 ЦК України. Зокрема суд вважає доречним посилання представника відповідача-2 на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), де зроблено висновок, про те, що «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування». Велика Палата Верховного Суду від указаного висновку не відступала.

У будь-якому випадку доказів щодо вартості ремонтних робіт та закуплених запчастин позивач до матеріалів справи не долучив. Наданий позивачем висновок експерта, беручи до уваги доводи відповідачів, які заслуговують на увагу, суд також оцінює критично та відхиляє.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», ФОП ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складено 20.06.2025 року.

Суддя: Баран О.І.