Провадження № 2/761/3801/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Савчук Ю.Н.

з участю секретаря Габунії Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» про визнання правовідносин трудовими та зобов`язання внести запис до трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» про визнання правовідносин трудовими та зобов`язання внести запис до трудової книжки.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що з 23 травня 2022 року по 30 вересня 2024 року працювала на посаді заступника редактора українсько версії газети Kyiv Post, керівництво якою здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп». При прийомі на роботу її було ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, їй було визначено робоче місце у приміщенні офісу на другому поверсі будівлі за адресою : м.Київ, вул.Жилянська, 68, забезпечено комп`ютерною технікою, надано доступ до корпоративної електронної пошти, було під`єднано до групи у месенджерах Telegram та Slack. Посадові обов`язки позивача як редактора полягали у перегляді та редагуванні статей, написаних журналістами, замовлення перекладачам-фрілансерам перекладів, їх перегляд та редагування. Проте, відповідач, в порушення вимог закону, не виконав свого обов`язку щодо оформлення позивача як найманого працівника, допустивши її до роботи без укладення трудового договору. В кінці вересня 2022 року відповідач висунув вимогу оформити існуючі трудові правовідносини цивільно-правовим договором про надання послуг, невиконання якої мало наслідком звільнення, а відтак позивач змушена була погодитися з такими умовами. 18.09.2024 року позивача було повідомлено про звільнення з 01.10.2024 року. 10.10.2024 року позивач надіслала відповідачеві лист із вимогою оформити трудові правовідносини шляхом внесення запису до трудової книжки, однак листом від 01.11.2024 року позивачеві було відмовлено у цьому. 17.10.2024 року позивач отримала характеристику з місця роботи. З врахуванням того, що позивач вважає, що правовідносини, які виникли між нею та відповідачем за своїм характером є трудовими, а не цивільно-правовими, просила суд про визнання правовідносин трудовими та зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки.

Розпорядженням керівника апарату Зборщік А.О. № 01-08-563 ід 06.03.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 761/43511/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.03.2025 року справу було передано до провадження судді Савчук Ю.Н.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін.

10.04.2025 року року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити з посиланням на те, що правовідносини, які виникли між ним та позивачем, носили характер цивільно-правових , оскільки виникли на підставі Договору про надання послуг № 56 БГ/22, який було укладено 04.10.2022 року та відповідно до умов якого товариство як замовник доручило, а позивач як виконавець взяла на себе зобов`язання з надання послуг редактора та перекладача матеріалів та статей для сайту kyivpost.com. Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 цього Договору передбачено, що правовідносини сторін пов`язані з укладенням цього Договору регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про авторське право та суміжні права», «Про телебачення та радіомовлення»; внаслідок укладення цього Договору між сторонами не виникає трудових правовідносин і до цього Договору не можуть застосовуватися норми Кодексу законів про працю України; виконавець взаємодіє з усіма відділами з метою об`єднання Kyiv Post, в єдиний новинний ресурс, незалежно від платформи мови. За змістом п. 5.1 Договору за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, замовник щомісяця сплачує виконавцю винагороду, розмір якої зазначений у Додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 5.2.-5.6 Договору факт належного надання послуг та передачі прав засвідчується сторонами шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг та прав. Винагорода виконавцю виплачується протягом 15 банківських днів від дати підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. Крім того, в договорі вказано строк його дії до 31.12.2024 року, а відтак умови Договору не відповідають ознакам, що притаманні трудовому договору, Договір не містить жодної умови щодо підпорядкування позивачки правилам внутрішнього трудового розпорядку та дотримання нею правил охорони праці на підприємстві. Додані фото та скріншоти переписки жодним чином не доводять фак здійснення систематичної виплати саме заробітної плати за процес праці, наявності закріпленого за позивачкою робочого місця та посади. Крім того, 13.11.2024 року Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було проведено позапланову перевірку відповідача щодо додержання вимог законодавства про працю з питань укладення трудового договору та виявлення неоформлених трудових відносин, за результатами якої складено Акт від 18.11.2024 року, відповідно до якого дослідження бухгалтерської та кадрової документації ТОВ «Бізнесгрупп», по фактах, викладених у заяві ОСОБА_1 від 14.10.2024 року, перебування ОСОБА_1 у трудових правовідносинах не знайшло документального підтвердження. Вказаним актом встановлено відсутність порушень трудового законодавства. Крім того, Договір про надання послуг № 56 БГ/22 від 04.10.2022 року, не визнаний недійсним в судовому порядку, а відтак є правомірним.

14 квітня 2025 року позивач надіслала до суду відповідь на відзив, у якому зазначала, що була підпорядкована правилам внутрішнього трудового розпорядку: п' ятиденному робочому тижні з вихідними у суботу та неділю та обідньою перервою, 28-ми денною відпусткою; їй було визначено робоче місце; надання їй характеристики також свідчить про характер правовідносин як трудових, оскільки характеристики надаються виключно з місця роботи; в табелях присутності працівників на робочому місці вона не вказана у зв`язку з тим, що трудові відносини не було оформлено; в Актах здачі-приймання виконаних робіт відсутній конкретний обсяг наданих послуг; доєднання позивача до груп у месенджерах свідчить про виникнення трудових правовідносин, оскільки їй таким чином їй було надано доступ до інформації, яка мала ознаки конфіденційної та доступ до якої стороннім особам не надається ; Договір № 56БГ/22 від 04.10.2022 року має ознаки удаваного правочину, укладеного з метою приховати трудовий договір; перевірка, проведена Південним міжрегіональним управлінням Державної інспекції праці носила формальний характер, крім того не встановлення порушень трудового законодавства контролюючим органом в Акті перевірки не свідчить про відсутність порушень її прав.

02.05.2025 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на позову заяву, у якій зазначив, що правовідносини між ним та позивачкою виникли на підставі цивільно-правового договору № 56 БГ/22 від 04.10.2022 року. Позивачкою не спростовано наявність волевиявлення сторін на укладення цього договору, що може мати наслідком недійсність договору. Договору, що укладений між сторонами, притаманні ознаки цивільно-правового договору. Крім того, укладення саме цивільно-правового договору підтверджується викладеним позивачкою у заяві від 11.10.2024 року, де вона зазначає, що не припинила виконання зобов`язань за Договором про надання послуг.

06.06.2025 року Державна служба України з питань праці через електронний суд подала пояснення у справі, у яких зазначила, що для кваліфікації правовідносин між особою та суб`єктом господарювання слід враховувати фактичний зміст правовідносин та їх економічну реальність, а не лише формальне оформлення договорів. Ключовими ознаками трудових відносин є особисте виконання роботи, регулярна виплата винагороди, подібної до заробітної плати, підпорядкованість правилам внутрішнього трудового розпорядку, контроль з боку роботодавця щодо процесу та результату праці, інтеграція до організаційної структури підприємства. За трудовим договором працівник зобов`язується виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства, після закінчення якої трудова діяльність не припиняється. Договір про надання послуг чи договір підряду застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети, вважаться виконаним і їх дія припиняється. Ознаками трудових правовідносин є: надання працівником на вимогу роботодавця документів про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, військово-облікових документів; виконання працівником роботи особисто; виконання роботи за вказівками роботодавця, додержання трудової і технологічної дисципліни, дотримання правил охорони праці на підприємстві; визначення тривалості щорічної відпустки, умов та розмірів оплати праці; встановлення роботодавцем тривалості робочого часу, режиму роботи, перерви для відпочинку і харчування, вихідних днів; відшкодування витрат та одержання компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями; виплата заробітної плати регулярно, не рідше 2-х разів у місяць за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327;- обов`язок роботодавця надати робоче місце, забезпечити необхідними для роботи засобами, забезпечення проходження інструктажу з охорони праці. При цьому зауважила, що правова оцінка поданим доказам та встановлення характеру правовідносин належить до виключної компетенції суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Бізнесгрупп» в судове засідання не з"явився, надіслав клопотання про судовий розгляд без участі його представника.

Представник третьої особи Державної служби України з питань праці в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях від 06.06.2025 року просив про судовий розгляд без участі представника.

Заслухавши пояснення позивача, а також дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 23 травня 2022 року по 30 вересня 2024 року ОСОБА_1 працювала в українській версії газети KyivPost, виконуючи функції заступника редактора, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 .

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», володільцем торгової марки KyivPost є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп». Торгову марку зареєстровано 15.11.2002 року.

Проте, відповідач, в порушення вимог закону, не виконав свого обов`язку щодо оформлення позивача як найманого працівника, допустивши її до роботи без укладення трудового договору. В кінці вересня 2022 року відповідач висунув вимогу оформити існуючі трудові правовідносини цивільно-правовим договором про надання послуг, невиконання якої мало наслідком звільнення, а відтак позивач змушена була погодитися з такими умовами.

04.10.2022 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» було укладено Договір про надання послуг № 56 БГ/22, відповідно до умов якого (п.1.1) відповідач як замовник доручив, а позивач як виконавець взяла на себе зобов`язання з надання послуг редактора та перекладача матеріалів та статей для сайту kyivpost.com. У пункті 1.2 Договору сторони встановили перелік послуг позивача як редактора та перекладача та зазначили, що виконавець взаємодіє з усіма відділами з метою об`єднання KyivPost в єдиний новинний ресурс, незалежно від платформи мови (тобто, англійська чи українська).

Пунктами 1.3, 1.4 цього Договору передбачено, що правовідносини сторін пов`язані з укладенням цього Договору регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про авторське право та суміжні права», «Про телебачення та радіомовлення»; внаслідок укладення цього Договору між сторонами не виникає трудових правовідносин і до цього Договору не можуть застосовуватися норми Кодексу законів про працю України.

За змістом п. 5.1 Договору за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, замовник щомісяця сплачує виконавцю винагороду, розмір якої зазначений у Додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 5.2., 5.3 Договору факт належного надання послуг та передачі прав засвідчується сторонами шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг та прав. Винагорода виконавцю виплачується протягом 15 банківських днів від дати підписання Сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. В п. 9.1 Договору вказано строк його дії до 31.12.2024 року.

30.09.2024 року позивача було повідомлено про звільнення з 01.10.2024 року, що підтверджується викладеним у її заяві від 11.10.2024року.

10.10.2024 року позивач надіслала відповідачеві лист із вимогою оформити трудові правовідносини шляхом внесення запису до трудової книжки, однак листом від 01.11.2024 року позивачеві було відмовлено у цьому.

Як вбачається із заяви позивача від 11.10.2024 року, адресованої директору ТОВ «Бізнесгрупп», керівник української версії Петро Жижіян повідомив її про дострокове в односторонньому порядку припинення дії Договору про надання послуг від 04.10.2022 року. У вказаній заяві позивач зазначала, що не припиняла виконання своїх договірних зобов`язань і має намір їх продовжувати. Пропозицію щодо припинення дії Договору від 01.10.2024 року вона не погоджувала.

Актом перевірки від 18.11.2024 року № ПД/ОД/23622/103 Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці було встановлено відсутність порушень трудового законодавства з боку відповідача. Вказану перевірку було проведено за заявою позивача від 14.10.2024 року. Зі змісту Акту вбачається, що факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з товариством не знайшов свого підтвердження.

Про результати перевірки позивача було повідомлено листом №ПД/3.1/1001-ЗВ-24 від 27.11.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Той факт, що у Договорі про надання послуг було зазначено строк його дії не підтверджує ту обставину, що між сторонами виникли цивільно-правові , а не трудові відносини, оскільки трудовий договір також може бути строковим.

Позивач стверджує, що з 23 травня 2022 року по 30 вересня 2023 року сторони у справі перебували у трудових правовідносинах, які були оформлені на вимогу товариства шляхом підписання договору про надання послуг. Під час здійснення трудової діяльності претензій до відповідача, як фахівця, не надходило, роботодавець стабільно та регулярно здійснював оплату праці.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала письмові докази.

Згідно виписки про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 від 01.10.2024 року за період з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року, останній було перераховано обумовлені суми коштів 08.09.2022 року в сумі 29306,00 грн. та 09.09.2022 року в розмірі 21258,00 грн., які надійшли від відповідача через ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.100). Факт оплати праці позивача підтверджується і актами здачі-приймання виконаних послуг, які наявні в матеріалах справи, у яких зазначено розмір винагороди.

В матеріалах справи міститься переписка між сторонами у справі, з якої вбачається виконання функцій редактора позивачем. Актами здачі-приймання виконаних послуг до договору про надання послуг № 56БГ/22 від 04.10.2022 року встановлено перелік робіт, які було виконано позивачем, зокрема: здійснення контролю за створенням високоякісного матеріалу Сайту; переклад, контроль та редагування матеріалів новин; послуги з добору новин і матеріалів із преси; послуги з медійного моніторингу; послуги перекладу матеріалів та статей. Дані роботи носили систематичний характер та за них щомісячно (п.5.1 Договору про надання послуг) сплачувалася заробітна плата. Договір про надання послуг застосовується для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, в той час, коли послуги, зазначені у актах здачі-приймання виконаних послуг до договору про надання послуг № 56БГ/22 від 04.10.2022 року не носили конкретного характеру. З переліку наданих послуг позивачем, що містяться в Актах здачі-приймання виконаних послуг вбачається, що позивач виконувала роботу з визначеної професії та посади редактора, тобто трудову функцію в діяльності підприємства. Професія "Заступник редактора" наявна в Національному класифікаторі України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженому наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327 та належить належить до професійної групи "Керівники видавництв, поліграфії та медіа", яка входить до розділу "Керівники" і має код 1226.2. Пунктами 1.1, 1.2 Договорупро надання послуг № 56 БГ/22 від 04.10.2022 року сторони встановили надання послуг позивачем саме як редактором та перекладачем, а не виконавцем, як повинно зазначатися у договорах про надання послуг, що також свідчить про виконання позивачем роботи за професією та посадою.

Зі змісту пункту 2.1Договору про надання послуг № 56БГ/22 від 04.10.2022 року вбачається, що позивач як виконавець зобов`язувалася надавати послуги особисто, тобто без права передоручення іншим особам.

Відповідно до Додатків до Договору, позивачу було встановлено майже одинаковий розмір винагороди за надання послуг, перелік послуг був аналогічний. В Актах здачі-приймання виконаних послуг позивачу було встановлено конкретний розмір винагороди, як виконавцеві, в той час, коли Договір не містить інформації щодо обсягу робіт та кількості перекладених статей та відредагованих матеріалів, а також калькуляції чи розрахунків, а відтак суд приходить до висновку, що оплата проводилася позивачу за процес праці, а не її результат. Вказане підтверджується скріншотом переписки в месенджері (Додаток №39), де зазначено, що виплата заробітної плати буде відбуватися тільки після підписання ФОПами актів виконаних робіт у системі вчасно, до 3-го числа включно, прінтскріном (Запит на нову KP картку на 2024 рік) (Додаток № 34), який містить список працівників із зазначенням їх посад (position), в тому числі посади ОСОБА_1 як заступника редактора.

Отже, в укладених договорах не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги). У самих договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, його обсягу, видів, що притаманне цивільно-правовим договорам, так само як і не встановлено строку виконання робіт.

Підпорядкування позивача правилам внутрішнього трудового розпорядку підтверджується скріншотами переписки в месенджерах KP operative team (оперативна група) (37 members (учасників), де зазначено, що ситуація із перебуванням у офісі в робочий час знову незадовільна, що вимагає негайного покращення, інакше керівництво буде змушене запровадити систему моніторингу та встановити санкції для тих, хто не дотримується внутрішніх правил; у разі наявності наміру отримати відпустку чи потреби роботи з дому, необхідно інформувати Admin/HR (Human Resources) manager - адміністратора чи менеджера з управління персоналом; всі розуміють негативні наслідки відсутності елементарної дисципліни і поваги до роботодавців; Ірині потрібно буде вести облік відвідуваності від сьогодні. Більш детально це буде обговорюватися наступного тижня та буде доведено це до відома CEO (Chief executive Officer)- головний виконавчий директор (Додаток № 9, с.1,2, англомовний текст); KP Work Schedule 2022 ( Графік роботи KyivPost у 2022 році) (Додатки № 10-11), які містять інформацію про контакти, імена працівників, найменування їх посад, дні тижня, з понеділка по п`ятницю, місяці року, та режим роботи працівників, в офісі (office) чи віддалено (remotely), робота лише у вихідні дні ( works on weekends only); період перебування у відпустці (holiday); та в якому вказано ПІБ позивача та її посаду - Deputy Editor Ukrainian Version - заступник редактора української версії газети; іншою перепискою в месенджерах та фото команди KyivPost.

Надання позивачем на вимогу роботодавця документів про освіту (спеціальність, кваліфікацію) підтверджується прінтскріном (Додатком № 29), у якому зазначено, що ОСОБА_1 здобула MA (master degree) in law- науковий ступінь магістра права в Національному університеті «Києво-Могилянська академія» та є редактором української версії KyivPost.

Про факт перебування позивача у трудових правовідносинах з відповідачем свідчить і характеристика ТОВ «Бізнесгрупп» (KyivPost) з місця роботи від 17.10.2024 року, підписана головним редактором Богданом Нагайлом (Додаток №30), у якій зазначено, що ОСОБА_1 виконувала посадові обов`язки щодо літературного редагування текстів та те, що характеристика надається на запит працівниці, оскільки характеристика з місця роботи має статус офіційного документа, який видається роботодавцем і містить оцінку професійних та особистих якостей працівника, а також інформацію про його трудову діяльність.

Відповідно до ст.252-1 Кодексу законів про працю України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством. Повноваження трудового колективу визначаються законодавством.

Згідно ч.1 ст.245 КЗпП України працівники мають право брати участь в управлінні підприємствами, установами, організаціями через загальні збори (конференції), ради трудових колективів, професійні спілки, які діють у трудових колективах, інші органи, уповноважені трудовим колективом на представництво, вносити пропозиції щодо поліпшення роботи підприємства, установи, організації, а також з питань соціально-культурного і побутового обслуговування.

Той факт, що позивач як працівник була членом трудового колективу та брала участь в управлінні підприємством через загальні збори трудового колективу та, відповідно, те, між позивачем та відповідачем існували саме трудові правовідносини свідчить і протокол загальних зборів трудового колективу KyivPost від 02.06.2022 (Minutes of meeting) 02 June 2022 (Додаток 8.1), в преамбулі якого серед присутніх на зборах зазначена ОСОБА_1 як Deputy Editor KyivPost Ukrainian Version (заступник редактора української версії газети KyivPost) та зі змісту якого вбачається, що Андрій Бондар , редактор української версії та ОСОБА_1 - заступник редактора, вже розпочали працювати у офісі KyivPost та те, що працівникам запропоновано збиратися на постійній основі, кожних 2 тижні.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною третьою статті 1 статті Закону України «Про охорону праці» передбачено, що працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

За змістом статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України (частина перша цієї статті).

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя цієї статті).

У постанові від 14.05.2020 у справі № 640/1099/19 Верховний Суд наводив критерії розмежування цивільних та трудових відносин і, зокрема, зазначив таке:

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва

Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 №327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Взаємовідносини фізичної особи і суб`єкта господарювання можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст. 208 Цивільного кодексу України.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що основними ознаками трудового договору є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

У свою чергу, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

З аналізу наведених норм, Верховний Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Зокрема, відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, але не виключно, у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 26.09.2018 у справі № 822/723/17, від 02.07.2020 у справі № 809/164/17.

Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

На думку суду, позивачем надані суду належні докази, які свідчать про існування між сторонами в заявлений нею період сталих трудових відносин, виконання позивачем на постійній основі трудових обов`язків, узгоджених з позивачем, а також на постійній основі офіційне отримання нею заробітної плати.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

На думку суду, докази у справі у їх сукупності свідчать, що позивач виконувала функції редактора. Актами здачі-приймання виконаних послуг до договору про надання послуг № 56БГ/22 від 04.10.2022 року встановлено перелік робіт, який необхідно було виконати відповідачу. Дані роботи носили систематичний характер та за них систематично сплачувалася заробітна плата.

В укладеному договорі про надання послуг не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги). У самих договорах не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, його обсягу, видів, що притаманне цивільно-правовим договорам, так само як і не встановлено строку виконання робіт.

З актів здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання послуг № 56 БГ/22 від 04.10.2022 року вбачається, що виконавець виконував обумовлену договором роботу (надали послуги), а замовник прийняв її та не має зауважень. При цьому акти не містять виду виконаних робіт (лише узагальнений перелік), їх обсягів, калькуляції, одиниць вимірювання результату праці, його розрахунку, умов оплати праці.

Таким чином, уклавши цивільно-правовий договір з ОСОБА_1 , відповідач фактично здійснив спробу підміни трудових відносин цивільно-правовими.

У контексті спірних правовідносин суд зазначає, що дії відповідача щодо надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджають реалізації права фізичної особи на працю, гарантованого Конституцією України та КЗпП України, шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, права на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки тощо.

Тотожна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №815/5427/17, від 11.03.2021 у справі № 2340/3415/18, від 22.02.2022 у справі № 420/6582/18.

За встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов`язкового укладання трудових договорів у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аргументи відповідача щодо того, що позивач у своїй заяві від11.10.2024 року, адресованої директору ТОВ «Бізнесгрупп», зазначала про те, що продовжує надавати послуги за цивільно-правовим договором та заперечувала проти його дострокового розірвання, чим фактично визнала існування саме цивільно-правових відносин між ними судом до уваги не беруться з огляду на те, що матеріали справи, зокрема скріншоти переписки в месенджерах свідчать про примусове укладення працівниками таких договорів з відповідачем на його вимогу. Той факт, що Актом перевірки від 18.11.2024 року № ПД/ОД/23622/103 Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці було встановлено відсутність порушень трудового законодавства з боку відповідача, який позивачем в судовому порядку не оскаржувався, на що посилається відповідач не позбавляє права позивача права на звернення до суду за захистом свого порушеного права з врахуванням того, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 232 КЗпП України безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про оформлення трудових відносин у разі виконання ними роботи без укладення трудового договору та встановлення періоду такої роботи (крім випадків виконання робіт чи надання послуг за гіг-контрактом у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні").

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним задовольнити позов ОСОБА_1 , у зв`язку чим визнати трудовими правовідносини, що виникли між сторонами у справі та зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки.

На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» про визнання правовідносин трудовими та зобов`язання внести запис до трудової книжки, - задовольнити.

Визнати трудовими правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнесгрупп» (65014, м.Одеса, вулиця Успенська, буд. 39/1, офіс 1, ) у період з 23 травня 2022 року по 30 вересня 2024 року включно.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнесгруп» (65014, м.Одеса, вулиця Успенська, буд. 39/1, офіс 1, ) внести записи до трудової книжки ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про прийняття її на роботу на посаду заступника редактора української версії газети KyivPost з 23 травня 2022 року та про звільнення з посади заступника редактора української версії газети KyivPost за власним бажанням з 30 вересня 2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнесгруп» (65014, м.Одеса, вулиця Успенська, буд. 39/1, офіс 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя