СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/6023/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Кравченко Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко Оксана Андріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

УСТАНОВИВ:

11 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана адвокаткою Кушніренко І.О., до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко Оксана Андріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 16.06.2025.

Дослідивши позовну заяву та додатки до неї, суддя дійшов таких висновків.

До відкриття провадження у справі, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

У порушення зазначених норм ціна позову у позовній заяві не вказана.

Нормативної дефініції дійсної вартості майна чинне законодавство України на сьогодні не містить.

Водночас у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що в ході вирішення питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до положень Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 ринкова вартість майна - це вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Отже, поняття «дійсна вартість майна» є за своїм змістом тотожним поняттю «ринкова вартість майна»

Дійсна (ринкова) вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-III (далі - Закон).

Відповідно до положень статті 12 Закону звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Строк дії звіту про оцінку майна не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, про що зазначається в такому звіті (пункт 2 розділу ІV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України 17.05.2018 за № 658).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі № 160/5879/20.

Предметом позову є вимоги про:

- встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу з січня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/8 частку в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До позовної заяви ОСОБА_1 долучила два платіжних документи про сплату судового збору:

- квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 23.09.2024 на суму 1211,20 грн;

- квитанцію АТ «ТАСКОМБАНК»№ 4067-0948-7349-9181 від 10.06.2025 на суму 1211,20 грн;

Суддя зауважує, що під час перевірки зарахування судового збору встановлено, що судовий збір, сплачений ОСОБА_1 згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 23.09.2024, зарахований як судовий збір, сплачений за подання заяви у справі № 759/21460/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко Оксана Андріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу

11 грудня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва постановив ухвалу у справі № 759/21460/24 про залишення вказаної заяви без розгляду.

Судовий збір сплачений за подання заяви в цивільній справі № 759/21460/24 зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України і ОСОБА_1 в порядку, установленому законом, не повертався.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 1540/3297/18 Верховний Суд виснував, що відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про судовий збір» позивач, коли подає повторно позовну заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної позовної заяви, яку суд залишив без розгляду (або повернув позовну заяву). Таке законодавче регулювання не обмежує і не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за Законом України «Про судовий збір» такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної позовної заяви, яка була залишена без розгляду або повернена.

Отже, повторно поданий той самий платіжний документ про сплату судового збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання позовної заяви в іншій справі. Відтак квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 23.09.2024 суддя не приймає як документ про сплату судового збору за подання цієї позовної заяви.

Окрім того, суддя акцентує, що до позовної заяви ОСОБА_1 не долучила жодних доказів дійсної вартості 1/8 частки у праві власності на квартиру, що увійшла до складу спадщини. Наведене, з огляду на приписи Закону України «Про судовий збір», унеможливлює визначення правильної суми сплаченого судового збору.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» № 3460-IX від 09.11.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028,00 гривень.

Отже, позивачці необхідно сплатити судовий збір в сумі 1 211,20 гривень за пред`явлену немайнову вимогу, визначити ціну позову з урахуванням дійсної вартості спірного майна, з поданням належних і допустимих доказів такої вартості, і, у разі необхідності, доплатити судовий збір за пред`явлену майнову вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху. При цьому суддя вважає за доцільне встановити позивачці строк у 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175-177, 185, 258-261, 353ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державний нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко Оксана Андріївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Зобов`язати позивачку:

- сплатити судовий збір в сумі 1 211,20 гривень за пред`явлену немайнову вимогу;

- визначити ціну позову з урахуванням дійсної вартості спірного майна, з поданням належних і допустимих доказів такої вартості, і, у разі необхідності, доплатити судовий збір за пред`явлену майнову вимогу.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви, що становить 10 днів з дня вручення позивачці цієї ухвали.

Роз`яснити позивачці, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачці, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Кравченко