Справа №569/694/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 квітня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/694/25

учасники справи:

позивач - позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з нього на користь ОСОБА_1 шкоду заподіяну внаслідок ДТП, а саме різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні в розмірі 74878 ( сімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 82 копійок та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3500 гривень, витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що 12 листопада 2024 року о 10 год. 00 хв. в м. Рівне, по вул. Соборна, 1 Відповідач - ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Jeep д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду та по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та відповідно до Постанови Рівненського міського суду від 06.12.2024 року у справі № 569/22936/24 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача марки AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , випуск 2002 року, колір - синій, належний ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ СЕРІЇ НОМЕР_5 , отримав механічні ушкодження. Позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 з заявою про виконання Звіту про оцінку автомобіля AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , випуск 2002 року, колір - синій. Згідно Звіту № 091/2024 від 18.12.2024 року про оцінку автомобіля AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_4 , випуск 2002 року, колір - синій, виконаного ФОП ОСОБА_5 :

- вартість відновлювального ремонту (Свр) автомобіля AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу, складових, що підлягають заміні без ПДВ на дату ДТП (12.11.2024 року) становить: 131846,34 грн. (Сто тридцять одна тисяча вісімсот сорок шість гривень) 34 копійки.

- матеріальний збиток (У), який завданий власнику автомобіля AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні на дату ДТП (12.11.2024) становить: 53767,52 (п`ятдесят три тисячі сімсот шістдесят сім гривень) 52 копійки.

Відповідальність Відповідача застрахована ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», згідно Полісу № ЕР-224371963 від 29.10.2024 року.

Позивачем ОСОБА_1 було подано до ПАТ «СК «ТАС» необхідні документи для отримання страхового відшкодування, як користувачу транспортного засобу. Згідно платіжної інструкції (МО) 38519 (#718) від 30.12.2024 року на користь ОСОБА_1 від ПАТ «СК «ТАС» надійшло 50567,20 /п`ятдесят тисяч п`ятсот шістдесят сім/ грн. 20 коп., призначення платежу: «Страхове відшкодування за Дог. № ЕР-224371963 від 28.10.2024 року, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , т/з AUDI А4, д/н: НОМЕР_2 , без ПДВ». Сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна, що перебуває у користуванні позивача. Зокрема, позивач просить відшкодувати не вартість понесених ним витрат на ремонт автомобіля, яких він ще не здійснив, а відшкодувати вартість втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав його автомобіль, тому обґрунтовано необхідно виходити визначаючи вартість втраченого позивачем майна з висновку викладеного у Звіті № 091/2024 про оцінку AUDI А4, реєстраційний номер НОМЕР_2 ідентифікаційний номер (VIN) - НОМЕР_7 , випуск 2002 року, колір - синій, виконаного спеціалістом. Відповідачем ОСОБА_2 компенсовано на користь Позивача ОСОБА_1 франшизу, передбачену у Полісі № ЕР-224371963 від 29.10.2024 року в розмірі 3200.00 грн.

Така різниця фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням та за мінусом сплаченої франшизи становить: 74878.82 грн. (сімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 82 коп. (131846,34-3200,00-53767,52 = 74878,82 грн.).Зважаючи на відмову Відповідача сплатити вказану суму у добровільному порядку, така сума підлягає стягненню судовому порядку.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 лютого 2025 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Позивач в судове засідання не з`яився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу її реєстрації.

Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 листопада 2024 року о 10 год. 00 хв. в м. Рівне, по вул. Соборна, 1 Відповідач - ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Jeep д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду та по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та відповідно до Постанови Рівненського міського суду від 06.12.2024 року у справі № 569/22936/24 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Викладене підтверджується копією даної постанови Рівненського міського суду від 06.12.2024 року, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності.

Як встановлено із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 транспортний засіб Audi A4 з реєстраційним номером НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» та діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-224371963, згідно з яким була страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160000 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 було подано до ПАТ «СК «ТАС» необхідні документи для отримання страхового відшкодування, як користувачу транспортного засобу. Згідно платіжної інструкції (МО) 38519 (#718) від 30.12.2024 року на користь ОСОБА_1 від ПАТ «СК «ТАС» надійшло 50567,20 /п`ятдесят тисяч п`ятсот шістдесят сім/ грн. 20 коп., призначення платежу: «Страхове відшкодування за Дог. № ЕР-224371963 від 28.10.2024 року, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , т/з AUDI А4, д/н: НОМЕР_2 , без ПДВ».

Із звіту № 091/2024 від 18 грудня 2024 року про оцінку автомобіля «AUDI А4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , випуск -2002 року, (VIN) НОМЕР_8 , колір синій. Вартість відновлювального ремонту (Свр) автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні без ПД на дату ДТП (12.11.2024 року): 131846,34 грн.(Сто тридцять одна тисяча вісімсот сорок шість гривень 34 копійки). Матеріальний збиток (У), завданий власнику автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП на дату ДТП (12.11.2024 року) без ПДВ становить: 53767,52 грн. (П`ятдесят три тисячі сімсот шістдесят сім гривень 52 копійки).

Відповідачем різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні не сплачено. ОСОБА_2 компенсовано на користь ОСОБА_1 франшизу, передбачену у Полісі № ЕР-224371963 від 29.10.2024 року в розмірі 3200,00 грн.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі№359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Суд вважає, що протиправність дій ОСОБА_2 щодо порушення ПДР і вчинення ДТП є доведеною, оскільки постановою Рівненського міського суду від 06 грудня 2024 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Страховик відповідача виплатив страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, відповідно він виконав своє зобов`язання перед відповідачем та у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

У постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 Верховний Суд підтримав правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-69 цс15 та зазначив, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей,що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу та франшизи, а за решту безпосередній винуватець.

Компенсація з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди підлягає стягненню саме з відповідача, оскільки останній внаслідок своїх протиправних дій є винним у вчиненні ДТП, яке знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок ДТП.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 50567,20грн. . Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна, що перебуває у користуванні позивача.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі N 754/1114/15-ц (провадження №61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження N 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадженняN 61-12032св19).

За таких обставин, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу №091/2024 про оцінку автомобіля «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 від 18 грудня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (Свр) на дату ДТП (12.11.2024 року) становить 131846,34 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням (викликом) свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, проведення експертиз.

Відповідно до п. 6,7 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Як встановлено судом із копії квитанції до платіжної інструкції №84 від 20 грудня 2024 року, що виданий ФОП ОСОБА_5 позивачем оплачено 3500 гривень витрат, пов`язаних з підготовкою звіту №091/2024 від 18 грудня 2024 року (огляд, фотографування та підготовка звіту).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу суду представником позивача надано копію договору №09/01/2025 від 09.01.2025 року про надання правової допомоги адвокатом, що укладений між адвокатом Іванюком І.В. та ОСОБА_1 , копію додаткового договору до Договору № 09/01/2025 від 09 січня 2025 року, п.1 якого передбачено що за надання правничої допомоги Клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 10 000 гривень

Як вбачається із копії прибуткового касового ордера №09/01/2025 від 09 січня 2025 року та копії квитанції до прибуткового касового ордера №09/01/2025 від 09 січня 2025 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Іванюку І.В. 10000 гривень відповідно до договору про надання правової допомоги №09/01/2025 від 09 січня 2025 року.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, від 12 січня 2022 року у справі № 918/548/21).

Суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь судових витрат, що понесені на правничу допомогу. Таким чином, суд вважає, відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень відповідатиме принципу розумності та реальності витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,завданої внаслідок ДТП - задовольнити повністю.

Стягунти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні в розмірі 74878 ( сімдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят вісім) гривень 82 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 гривень, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 3500 гривень, витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд апротягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ,

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9

Суддя -