Справа № 517/501/25
Провадження № 2/517/181/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 рокусмт. Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Гончар І.В., при секретарі Заболотній Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - адвоката Корой Івана Дмитровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин і тлумачення заповіту,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Захарівського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін у справі - ОСОБА_4 , яка залишила заповіт, яким заповідала позивачу право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Авангард", що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197023 та право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Авангард", що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197022. За життя земельні ділянки, вказані у заповіті були виділені в натурі і утворена в результаті цього виділу земельна ділянка була передана їй безоплатно у власність, земельна ділянка на масиві 39 ділянки №№ НОМЕР_1 площею 14,48 ріллі. 12.10.2004 спадкодавцю був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 077982. За цим Державним актом, спадкодавець була власником земельної ділянки площею 14,48 га з кадастровим номером :01:004:0402 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Сторони звернулися із заявами про прийняття спадщини спадкодавця до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, тому позивач змушений звернутися до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 27.05.2025 позовну заяву прийнято до свого провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 27.05.2025 ухвалою судді було витребувано із Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області інформацію щодо ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 : чи залишала заповіт щодо свого майна; чи звертались її спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї; чи видавались спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину та витребувано від Великомихайлівського відділу ДРАЦС у Роздільнянському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян: про смерть ОСОБА_4 за актовим записом № 267, складеним 29.11.2017 Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за актовим записом №72 від 10.10.1961 року Фрунзівського райбюро ЗАГС Одеської області. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до матеріалів справи додали заяву, в якому вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд розглядати справу без їх участі. Відповідачі в підготовче судове засідання також не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги визнаю в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому судовому засіданні та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України - немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Стоянове Захарівського району Одеської області померла ОСОБА_4 (далі - спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим на підставі актового запису № 267 складеного 29 листопада 2017 року Фрунзівським районним відділом державної реєстрації актів стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Положеннями Цивільного кодексу України, чинними на час відкриття спадщини

сторін, було передбачено наступне: - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1 і 2 ст. 1223); - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка) (ч. 1 ст. 1241); - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі

зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261); - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.ч. 1, 2 ст. 1269); - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270); - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.ч. 1 і 3 ст. 1296). Спадкодавець за повітом, посвідченим 24 травня 2001 року за реєстром № 607 ОСОБА_5 , державного нотаріуса Фрунзівської державної нотаріальної контори Одеської області, на випадок своєї смерті заповідала позивачу: 1. Право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Авангард», що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № Iі 197023, який зареєстровано у Фрунзівській районній державній адміністрації Одеської області 25 лютого 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 145; 2. Право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Авангард», що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0197022, який зареєстровано у Фрунзівській районній державній адміністрації Одеської області 25 лютого 1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 144. За інформацією № 3468/340-24 від 11.11.2024 відділу № 7 ГУ Держгеокадастру в Одеській області, спадкодавець ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай) на підставі зазначених у заповіті сертифікатів: серії ОД № 0197023 виданого на її ім`я та серії ОД № 0197022, який вона успадкувала після чоловіка ОСОБА_6 . Відповідно до п. 2 розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області від 20.04.2004 № 170/2004, вказані у заповіті ОСОБА_4 земельні частки (паї) були виділені в натурі і утворена в результаті цього виділу земельна ділянка була передана їй безоплатно у власність. У додатку до вказаного розпорядження «Список громадян, яким надаються земельні ділянки» за № п/п 4 зазначено, що спадкодавцю надається земельна ділянка на масиві 39 ділянки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 площею 14,48 ріллі. На підставі вказаного розпорядження, спадкодавцю 12 жовтня 2004 року Фрунзівською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ОД № 077982 зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1961. За цим державним актом, спадкодавець була власником земельної ділянки площею 14,48 га з кадастровим номером :01:004:0402 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, масив НОМЕР_4 , ділянки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . У доданому до державного акту «Акт про перенесення в натуру меж земельної ділянки від 27 травня 2004 року зазначено, що на підставі вказаного вище розпорядження райдержадміністрації спадкодавцю проведено встановлення меж земельної ділянки площею 14,48 га ріллі як власнику сертифікатів серії ОД № 0197023, 0197022. Сторони у справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як діти спадкодавця, є спадкоємцями за законом першої черги, а їх родинні відносини з нею підтверджені наступними документами: - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 78 зробленого 17 жовтня 1955 року Фрунзівською сільською радою Фрунзівського району Одеської області, за яким ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Латівка цього району та області від матері ОСОБА_8 , графа «Батько» не заповнена; - свідоцтвом про одруження, виданим на підставі запису за № 29, зробленого 02 вересня 1956 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_8 , 1932 р.н., якій було присвоєне прізвище ОСОБА_9 ; - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 1, зробленого 11 січня 1957 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Стоянове цього району та області від батька ОСОБА_6 та матері ОСОБА_4 ; - свідоцтвом про народження, виданим на підставі запису за № 72, зробленого 10 жовтня 1961 року Фрунзівським райбюро ЗАГС Одеської області, за яким ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Латьєвка цього району та області від батька ОСОБА_6 та матері ОСОБА_4 . За довідкою № 01/17/308 від 30.01.2025 Захарівської селищної ради, згідно з погосподарськими книгами в с. Стоянове Роздільнянського району Одеської області в період з 1974 по 1982 роки, дійсно проживали і вели спільне домашнє господарство такі громадяни: голова домогосподарства - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; чоловік - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 12.06.2025, ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_4 . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 12.06.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Чоловік спадкодавця ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в селі Стоянове Фрунзівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого на підставі запису за № 122, зробленого 19 грудня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзівської райдержадміністрації Одеської області. Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-УІІІ, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка. Відповідно до п. 15 ч. 1 і п. 15 ч. 3 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року№ 807-ІХ, утворено в Одеській області Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Захарівської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів У країни, а також ліквідовано, зокрема, і Захарівський район. Сторони у встановлений законом шестимісячний строк звернулись із заявами про прийняття спадщини спадкодавця до Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області. 20.02.2018 була заведена спадкова справа № 32/2018 зареєстрована у Спадковому реєстрі за номером 62036092, щодо майна спадкодавця ОСОБА_4 .. Листом № 534/01-16 від 01.04.2025 державний нотаріус Романова І.С. Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, повідомила позивача про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за вказаним вище заповітом спадкодавця, оскільки заповідач зробила особисте розпорядження стосовно земельних часток (паїв), а на оформлення подаються документи на вже сформовану і зареєстровану земельну ділянку. Зазначені обставини щодо зміни документів, що посвідчують право на землю (земельну частку (пай) на земельну ділянку), викликають необхідність здійснити тлумачення заповіту спадкодавця для з`ясування її дійсного волевиявлення, для чого підлягають застосування наступні норми законодавства. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. Згідно зі ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. «ґ» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю); а пункт 17 розділу X «Перехідні положення» цього Кодексу визначає, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Чинне земельне законодавство не містить чіткого визначення поняття земельна частка (пай). Разом з тим у сфері земельних відносин загальноприйнятим є використання поняття «земельний пай» не тільки як земельна ділянка, яка не виділена в натурі, а і як земельна ділянка, яка отримана в результаті розпаювання землі (виділення в натурі). Фактичні обставини справи та описані вище положення законодавства свідчать про те, що заповідаючи позивачу, як своєму сину, два земельні паї, спадкодавець мала на увазі саме зазначену в описаному державному акті земельну ділянку, сформовану за рахунок виділу в натурі цих двох паїв, оскільки вважала, що немає різниці між земельним паєм та власне земельною ділянкою, на яку вона отримає державний акт на право власності на земельну ділянку, отримані внаслідок розпаювання землі. Отже, відповідно до першого рівня тлумачення, зважаючи на загальноприйняте у сфері земельних правовідносин значення терміна «земельний пай» та тієї обставини, що внаслідок реалізації за життя свого права на дві земельні частки (паї) спадкодавець оформила право на земельну ділянку, можна дійти висновку, що спадкодавець розпорядилась земельною ділянкою на випадок своєї смерті, назвавши їх у заповіті як земельні паї. Подібні вище висновки про застосування норм матеріального права містяться у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 576/2742/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду. У постанові від 16 лютого 2022 року у справу № 136/1124/19 Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду також міститься висновок про те, що заповідач реалізувала своє право на земельну частку (пай) та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, і за життя не склала нового заповіту та не скористалася правом на внесення змін до заповіту, то заповіт, у якому заповідач розпорядився правом на земельну частку (пай), не втрачає чинність на підставі частини четвертої статті 1236 ЦК України, а визначення спадкоємців на земельну ділянку має відбуватися згідно з цим заповітом. Встановлення факту родинних відносин та тлумачення заповіту позивачу необхідне для оформлення спадщини за заповітом. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із спадкуванням, які регулюються ЦПК України. Положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другоїстатті 16 Цивільного Кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне позивачу для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше. Враховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 1216-1218, 1220-1222, 1233-1236, 1256, 1267 ЦК України, ст.ст. 12, 80, 81, 200, 259, 263-265, 315, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Корой Івана Дмитровича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин і тлумачення заповіту. Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_11 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , та його мамою

ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Стоянове Захарівського району

Одеської області. Зміст заповіту, що складений 24 травня 2001 року ОСОБА_4 ,

посвідчений за реєстром № 607 ОСОБА_5 , державного нотаріуса Фрунзівської державної

нотаріальної контори Одеської області, відповідно до якого вона на випадок своєї смерті

заповідала ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у землі, яка

перебуває у колективній власності КСП «Авангард», що посвідчено сертифікатами на право

на земельну частку (пай) серії ОД № 0197023 та серії ОД № 0197022, які зареєстровано у

Фрунзівській районній державній адміністрації Одеської області 25 лютого 1997 року у книзі

реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №№ 145, 144, зміст заповіту необхідно розуміти так, що ОСОБА_4 за вказаним заповітом

заповідала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 14,48 з кадастровим

номером :01:004:0402 га для ведення товарного сільськогосподарського

виробництва, розташовану на території Фрунзівської селищної ради Фрунзівського району

Одеської області, масив НОМЕР_4 , ділянки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , що належала ОСОБА_4 на

підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ОД № 077982,

виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської

області від 20.04.2004 року № 170/2004 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації

державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,

договорів оренди землі за № 1961. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ірина ГОНЧАР