Справа № 536/2669/24
Провадження № 2/536/226/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани,

за участю:

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гольдінова Ю.Л.,

представника відповідача АТ «АвтоКрАЗ» - адвоката Бордюг С.Д.,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до Акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» (змінено найменування з Приватного Акціонерного товариства «АвтоКрАЗ») про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює на посаді начальника ремонтно-механічного цеху відділу ремонту та обслуговування обладнання АТ «АвтоКрАЗ». 29 липня 2024 року відповідач видав наказ № 565-п, у пункті 3 якого оголосив догану ОСОБА_1 «за неналежне виконання п.п.4.11, 4.12, 4.14 Інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога». Позивач письмово висловив незгоду з вищевказаним наказом, оскільки, на думку позивача, в його діях відсутні порушення трудової дисципліни, окрім того, оспорюваний наказ не містить повних і точних відомостей про суть та час порушення трудової дисципліни, притягнення до відповідальності відбулася поза строками такого притягнення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить скасувати пункт 3 наказу №565-п від 29.07.2024 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності оголошення догани.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 грудня 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бордюг С.Д. про закриття провадження у справі було відмовлено.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 грудня 2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бордюг С.Д. про передачу цивільної справи № 536/2669/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АвтоКРАЗ» про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани за підсудністю до Господарського суду міста Києва було відмовлено.

До провадження суду надійшов відзив на позовну заяву представника АТ «АвтоКрАЗ», у якому останній заперечуючи проти заявлених позовних вимог зазначив, що на території ПрАТ «АвтоКрАЗ» було затверджено наказ №134 від 06.06.2023 року «Про введення в дію інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога», відповідно до якого керівники підрозділів, в тому числі і позивач, після отримання сигналу «Повітряна тривога» мають особисто пересвідчитись, що їх працівники знаходяться в укритті і саме керівники підрозділів несуть відповідальність за евакуацію працівників в бомбосховища. Комісією було проведено службове розслідування, під час якого досліджувалась робота підприємства в травні-липні 2024 року та встановлено систематичні порушення ОСОБА_1 . Зокрема, членами Комісії 27 червня 2024 складено Акт хронометражу робочого часу, за результатом якого встановлено, що на шлях від прохідної підприємства (КПП, де працівник заходить на територію і це фіксується системою СКУД) до цеху становить 11 хвилин. Тобто, за 4-8 хв. ОСОБА_1 , як керівник свого підрозділу, мав особисто пересвідчитись, що всі (майже 30 працівників) перебувають в безпеці в сховищах цивільного захисту і дійти до КПП, щоб покинути територію підприємства, що неможливо. При цьому комісією встановлено, що тільки шлях до КПП займає 11 хвилин. Отже, комісією достовірно встановлено, що ОСОБА_1 систематично нехтував своїми обов`язками керівника та прямо порушував пункти Інструкції щодо обов`язку контролювати евакуацію працівників до бомбосховищ. Щодо строків притягнення до відповідальності, то представник відповідача наголошує на тому, що факт виявлення порушення встановлено Актом службового розслідування від 15.07.2024 року, який затверджено 22.07.2024 року, а тому роботодавцем дотримано місячний строк визначений ст. 148 КЗпП України.

Представник позивача надіслав через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, у якому зазначив, що комісія, яка розслідувала діяльність позивача, двічі проводила раптові перевірки при сигналах тривоги та жодного разу не зафіксувала будь-якого порушення, персонал цеху був відсутнім на робочих місцях під час тривоги, що вказано в акті перевірки. Тобто, на думку представника позивача, відсутні будь-які підстави для припущень про невиконання позивачем вимог Інструкції в частині контролю за працівниками цеху під час повітряних тривог.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у якому підтримав викладену позицію у відзиві та наголосив на тому, що відповідач діяв відповідно до чинного законодавства, а тому у позовних вимогах слід відмовити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Гольдінов Ю.Л. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 1998 року працював на підприємстві, у 2022 році змінився склад керівництва, який, на думку позивача, мав до нього упереджене ставлення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово звертався зі скаргами. Позивач вказав, що він неухильно дотримувався правил трудового розпорядку на підприємстві, ним завжди виконувалися вимоги Інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога», з якими він був ознайомлений. Його підлеглі працівники під час дії сигналу повітряної тривоги знаходилися в укритті, що він контролював, а сам він особисто слідував за межі підприємства, що займало у нього біля 2 хвилин, та перебував за межами підприємства за станом здоров`я, оскільки є особою з інвалідністю III групи та позбавлений можливості тривалий час перебувати в укритті. Після оголошення відбою повітряної тривоги він діяв у чіткій відповідності до Інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога». Також наголосив, що його відсутність за межами підприємства була обумовлена виробничими потребами, він залишав підприємство за дозволами безпосереднього керівника, які надавав при виході з підприємства. Враховуючи вищевикладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому підтримав свою позицію викладену у відзиві, обґрунтувавши доводами, викладеними у ньому та заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що наказом генерального директора ПрАТ «АвтоКрАЗ» №565-п від 29.07.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.13), на підставі Акту №151-75 від 23.07.2024 року за результатами службового розслідування стосовно вимог Інструкції, затвердженої Наказом по ПрАТ «АвтоКрАЗ» № 134 від 06.06.2023 року «Про введення в дію інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога», за неналежне виконання п.п.4.11, 4.12, 4.14 Інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога» притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно КЗпП - оголошено догану начальнику ремонтно-механічного цеху ОСОБА_1 (пункт 3 Наказу).

Відповідно до листа ознайомлення з наказом №565-п від 29.07.2024 року, ОСОБА_1 ознайомлений 01.08.2024 з вищевказаним наказом, про що свідчить особистий підпис та надпис «не згоден» (а.с.21).

У відповідності до п.п. 4.11, 4.12, 4.14 Інструкції про порядок дії персоналу ПрАТ «АвтоКрАЗ у випадку спрацювання сигналу «Повітряна тривога» та за наявності реальної загрози, затвердженої наказом генерального директора ПрАТ «АвтоКрАЗ» №134 від 06.06.2023 року (далі Інструкція), за евакуацію працівників в сховища цивільного захисту під час повітряної тривоги несуть відповідальність керівники підрозділів. Керівники підрозділів після отримання сигналу «Повітряна тривога» повинні особисто пересвідчитися, що всі їх підлеглі знаходяться в укритті. При проведенні евакуації необхідно діяти швидко, але спокійно, впевнено і без паніки. Необхідно зайняти найближчу захисну споруду, перебувати там до отримання сигналу або команди керівника про відбій повітряної тривоги (а.с.42-48).

Відповідно до наказу в.о. генерального директора ПрАТ «АвтоКрАЗ» №224 від 10.06.2024 року призначено службове розслідування з метою перевірки виконання Інструкції про порядок дії персоналу ПрАТ «АвтоКрАЗ у випадку спрацювання сигналу «Повітряна тривога», яка затверджена наказом №134 від 06.06.2023 року. Період проведення службового розслідування з 10.06.2024 по 10.08.2024 року. Окрім того, створено комісію для проведення службового розслідування та затверджено її склад (а.с.38-39).

За результатами проведеного службового розслідування комісією, яка з 12.05.2024 по 13.07.2024 року розглянула письмові та усні пояснення посадових осіб ПрАТ «АвтоКрАЗ» та дослідила відповідну документацію, складено Акт службового розслідування від 15.07.2024 року, затверджений генеральним директором ПрАТ «АвтоКрАЗ» 22.07.2024 року, з якого вбачається наступне. У ході проведення комісією раптових перевірок дій керівництва і робітників ЦІВ, РМЦ, випробувального центру та експериментального цеху під час сигналу «Повітряна тривога» встановлено, зокрема, що під час дії сигналу «Повітряна тривога» 19 червня 2024 року (з 12.46 до 13.31) та 02 липня 2024 року (з 12.43 до 14.22) було проведено огляд приміщень ремонтно-механічного цеху. Працівників цеху на робочих місцях, постах зварювання тощо, виявлено не було. В подальшому складені акти хронометражу із замірами часу необхідного працівникам для прибуття на робочі місця та слідування з побутових приміщень до КПП-1 та КПП-2 по закінченню робочого часу. Начальник ремонтно-механічного цеху ОСОБА_1 неодноразово залишав територію підприємства під час дій сигналів «Повітряна тривога», зокрема 15.05.2024 року сигнал тривав з 11.24 до 11.59, Шевченко С.О. залишив територію об 11.30 (через 6 хв. після оголошення «Повітряної тривоги») та повернувся о 12.36; 17.05.2024 сигнал «повітряна тривога» тривав з 14.46 до 14.55, з 15.14 до 15.45, Шевченко С.О. залишив територію о 14.53 (через 7 хв. після оголошення «Повітряної тривоги») та не повернувся на підприємство; 21.05.2024 сигнал «повітряна тривога» тривав з 08.32 до 10.06, з 11.20 до 11.53, ОСОБА_1 залишив територію о 08.40 (через 8 хв. після оголошення «Повітряної тривоги») та повернувся о 12.02. Дані ситуації є систематичними, окрім того, ОСОБА_1 знаходився за територією підприємства більше часу ніж тривали сигнали «Повітряна тривога». В свою чергу ОСОБА_1 пояснив, що під час сигналу «Повітряна тривога» пересвідчився, що підлеглі працівники знаходились в укритті та залишив територію підприємства, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи та за станом здоров`я не може знаходитися у замкненому просторі. 21.05.2024 року виходив з виробничих питань, що можна підтвердити матеріалами, які знаходяться у департаменті УП. У подальшому від департаменту з управління персоналом отримано наступні дані: начальник ремонтно-механічного цеху ОСОБА_1 при фонді часу 184 год. фактично відпрацював 176 год. Дані з системи СКУД свідчать про фактичну відсутність ОСОБА_1 під час дій сигналів «Повітряна тривога» - 30 год. 30 хв., а у звичайний робочий час 10 год. 06 хв. Таким чином, комісією зроблено висновок, що низька виконавча дисципліна ОСОБА_1 призвела до порушення Інструкції про порядок дії персоналу ПрАТ «АвтоКрАЗ у випадку спрацювання сигналу «Повітряна тривога», а саме в частині контролю за її виконанням з боку підлеглого персоналу, а також в частині особистої евакуації до захисних споруд під час оголошення сигналу «Повітряна тривога». За результатами службового розслідування комісія пропонує оголосити ОСОБА_1 догану. З даним актом ОСОБА_1 22.07.2024 був особисто ознайомлений, про що свідчить його підпис. На вказаному акті наявні зауваження позивача від 22.07.2024 року, відповідно до яких ОСОБА_1 вказує, що письмово надав інформацію комісії щодо фактів вказаних в акті відносно нього, вважає, що не порушував вимоги наказу №134 та Інструкції (а.с.86-92).

Письмові пояснення, які відображені в Акті, надані ОСОБА_1 08.07.2024 (а.с 101).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с 11) та копії витягу із акту огляду у МСЕК (а.с12), ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності довічно.

Відповідно до акту хронометражу робочого часу РМЦ ВР та ОО від 27.06.2024, який складено комісією, встановлено, що час необхідний працівникам, які відносяться до категорії «Робітники» для прибуття до побутових приміщень цеху на початку робочого дня та для слідування з побутових приміщень по закінченню робочого дня становить з/до КПП-1 11 хв., з/до КПП-2 -16 хв., а «Спеціалістів та службовців» - 14 хв. та 16 хв. відповідно (а.с.15).

Зі списку працівників ВР та ОО, які знаходились по виробничій необхідності з 20.05.2024 року по 31.05 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходився за територією підприємства 20.05.2024 року з 15.20 до 16.20, 21.05.2024 року з 08.20 до 12.10, 28.05.2024 з 07.00 до 12.00 у зв`язку з виробничою необхідністю. Даний список підписаний начальником ВР та ОО ОСОБА_4 (а.с.14).

Відповідно до наказу «Про зміну графіку роботи начальнику ремонтно-механічного цеху відділу з ремонту та обслуговування обладнання» №448-п від 04.06.2024 року ОСОБА_1 встановлено графік роботи з 07-00 до 15-30 з обідньою перервою з 12-00 до 12-30 (а.с.12 з/б).

З довідки долученої до відзиву представника відповідача вбачається інформація про зафіксовані періоди входів та виходів на підприємство ОСОБА_1 за травень, червень 2024 року, яка отримана зі СКУД (а.с.81-85).

Також, представником відповідача надано копію Наказу № 872 від 22.12.2021 «Про удосконалення роботи по використанню робочого часу на підприємстві», зразок бланку «Дозвіл на вихід з підприємства у робочий час», зразок підпису керівника, зразок службової записки, та службову записку № 961-51 від 24.10.2024 (а.с. 93-98, 123) на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 виходив за територію підприємства всупереч зазначеному Наказу № 872 від 22.12.2021, а саме без оформлення відповідного бланку «Дозвіл на вихід з підприємства у робочий час».

Окрім того, представник відповідача надав письмові пояснення ОСОБА_5 від 22.04.2025, ОСОБА_6 від 22.04.2025, ОСОБА_7 від 21.04.2025, ОСОБА_8 від 22.04.2025, які вказали, що в більшості випадків ОСОБА_1 не контролював процедуру переміщення підлеглих працівників до бомбосховища, не завжди сам перебував у сховищі та невідомо де він був під час сигналу «Повітряна тривога».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи у роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок.

Під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець має зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18), від 28 лютого 2024 року у справі № 299/2637/21 (провадження № 61-10779св22).

Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

До аналогічних висновків при розгляді такої категорії справ прийшов і Верховний Суду в своїй постанові у справі №554/9493/17 від 22.07.2020, висновки якого є обов`язковими для врахування при розгляді справ.

Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Оспорюваним в даній справі є пункт 3 наказу генерального директора ПрАТ «АвтоКрАЗ» №565-п від 29.07.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині оголошення догани ОСОБА_1 .

У вищевказаному наказі вказано підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме на підставі Акту №151-75 від 23.07.2024 року за результатами службового розслідування стосовно вимог Інструкції, затвердженої Наказом по ПрАТ «АвтоКрАЗ» № 134 від 06.06.2023 року «Про введення в дію інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога».

Наголошено на порушенні ОСОБА_1 п.п.4.11, 4.12, 4.14 Інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога», але наказ не містить належного відображення конкретних обставин та підтвердження фактів порушення позивачем покладених на нього обов`язків, зокрема, щодо контролю за евакуацією підлеглих працівників до захисних споруд під час оголошення сигналу «Повітряна тривога».

Таким чином, суд вважає, що оскаржуваний позивачем наказ в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, так як у ньому не зазначено всіх обставин вчинення працівником дисциплінарного проступку, зокрема, коли саме він мав місце та в чому полягав.

Згідно висновків Верховного Суду в постанові від 22 липня 2020 року (справа № 554/9493/17) відсутність визначення в наказі про накладення дисциплінарного стягнення, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків, вказує на невідповідність наказу вимогам трудового законодавства.

Окрім того, в Акті №151-75 від 23.07.2024 року за результатами службового розслідування стосовно вимог Інструкції, затвердженої Наказом по ПрАТ «АвтоКрАЗ» № 134 від 06.06.2023 року «Про введення в дію інструкції про порядок дій персоналу під час сигналу «Повітряна тривога», на підставі якого було винесено оспорюваний наказ, вказано, що у ході проведення комісією раптових перевірок дій керівництва і робітників, зокрема, ремонтно-механічного цеху, начальником якого на той час був ОСОБА_1 , працівників цеху на робочих місцях, постах зварювання тощо, виявлено не було, тобто не було зафіксовано порушення вимог вищевказаної Інструкції.

Також, висновки про допущенні позивачем порушення, які викладені у вищевказаному Акті, зроблені на підставі хронометражу із замірами часу необхідного працівникам для прибуття на робочі місця, тобто виключно на підставі припущень про недостатність часу для контролю позивачем за виконанням Інструкції з боку підлеглих працівників, що не дає можливості встановити, чи дійсно мала місце подія, яку можна було б вважати вчиненням ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

При складенні вищевказаного Акту роботодавцем не перевірялися пояснення позивача, який вказує про необхідність йому значно меншого часу ніж визначено хронометражем для виконання вимог Інструкції, пункт 4.12 якої передбачає, зокрема, що при проведенні евакуації під час повітряної тривоги необхідно діяти швидко.

Таким чином, вищевказаний Акт не може слугувати належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України в обґрунтування підстав для винесення оскаржуваного наказу.

Посилання представника відповідача на документи на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 виходив за територію підприємства всупереч Наказу № 872 від 22.12.2021 «Про удосконалення роботи по використанню робочого часу на підприємстві», а саме без оформлення відповідного бланку «Дозвіл на вихід з підприємства у робочий час» не є підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності 29 липня 2024 року, оскільки про них не йшлося в оскаржуваному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також у акті службової перевірки.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які написані на ім`я представника відповідача - адвоката Бордюг С.Д.,суд враховує, що такі документи датовані квітнем 2025 року, а тому не є належними доказами в обґрунтування оскаржуваного наказу від 29 липня 2024 року. Окрім того,суд зазначає, що ці письмові пояснення не є показами свідків, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.76 ЦПК України лише показання свідків в судовому засіданні, які попереджаються про кримінальну відповідальність по ст.ст. 384, 385 КК України, можуть враховуватись як докази, а отже вказані письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги суду в якості належних та допустимих доказів щодо обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог. У межах розгляду цієї справи представник відповідача не заявляв клопотання про допит вказаних вище осіб в судовому засіданні.

Отже, доводи представника відповідача не спростовують позицію сторони позивача щодо не доведення винного проступку позивача, а матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, та відповідачем як роботодавцем не доведена ані подія дисциплінарного проступку, вчиненого ОСОБА_1 , ані об`єктивна та суб`єктивна його сторона на підставі належних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Отже, з досліджених у судовому засіданні доказів з урахуванням наданих учасниками справи пояснень, вбачається, що відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не дотримано вимог трудового законодавства, тому суд приходить до висновку про протиправність пункту 3 оскаржуваного наказу генерального директора ПрАТ «АвтоКрАЗ» №565-п від 29.07.2024 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани ОСОБА_1 .

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4-13, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АвтоКрАЗ» про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення догани - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу генерального директора Приватного акціонерного товариства «АвтоКРАЗ» від 29 липня 2024 № 565-п «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», про притягнення до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «АвтоКрАЗ», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 17.06.2025.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «АвтоКрАЗ», .

СуддяА. С. Река