КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/32812/22-ц

номер провадження: 22-ц/824/9467/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Приходько Олени Сергіївни на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року у складі судді Хайнацького Є.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди.

Позовна заява мотивована тим, що 27 січня 2021 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_1 договір найму (оренди) нерухомого майна, за умовами якого він передав відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , для проживання на певний строк за плату. У пункті 3.1 цього договору сторони погодили, що щомісячна орендна плата за користування об`єктом нерухомості вноситься наймачем у грошовій формі і складає 1 000 доларів США, а в пункті 4.1 договору зазначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 01 лютого 2022 року (включно). 27 січня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений акт прийому-передачі жилого приміщення, за яким він передав об`єкт нерухомості в користування ОСОБА_1 .

Позивач зазначав, що 01 лютого 2022 року відповідач квартиру не повернув, продовжив нею користуватися та сплачувати орендну плату, а починаючи з 01 травня 2022 року відповідач припинив сплату орендної плати. При цьому відповідач у порядку, передбаченому умовами договору найму, об`єкт нерухомості не повернув та припинив відповідати на його телефонні дзвінки і повідомлення.

Вказував, що 19 липня 2022 року він надіслав на адресу ОСОБА_1 повідомлення від 17 липня 2022 року про дострокове розірвання договору найму (оренди) нерухомого майна від 27 січня 2021 року згідно з пунктом 4.3 договору, в якому зазначив, що користується своїм правом розірвати договір, у зв`язку з тим, що з припиненням відповідачем орендної плати з травня 2022 року. Договір є розірваним, починаючи з дати, що наступить на 11 календарний день починаючи з дня, в який наймач отримає це повідомлення від наймодавця. Вказане повідомлення повернулось на адресу позивача у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Зазначав, що 14 серпня 2022 року договір найму був ним розірваний в односторонньому порядку на підставі пункту 4.3 цього договору, а 15 серпня 2022 року він зайшов до квартири та встановив, що відповідач та його речі у ній відсутні.

Крім того, позивач виявив, що у період користування відповідачем об`єктом нерухомості йому були завдані збитки, а саме: об`єкт нерухомості не прибраний; на стінах наявні подряпини; меблі біля умивальника та холодильника пошкоджені; у квартирі присутній стійкий запах сечі тварин, зокрема, особливий сморід сечі йде від дивану та килиму; не сплачені комунальні платежі на загальну суму 7 293 грн 23 коп.; зникло офісне крісло, постільна білизна, рушники. У зв`язку з цим, 15 серпня 2022 року позивач повторно направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про те, що договір найму (оренди) нерухомого майна від 27 січня 2021 року є розірваним з 14 серпня 2022 року, у зв`язку з несплатою наймачем орендної плати та вказав про наявність заборгованості у загальному розмірі 104 275 грн 42 коп., з яких заборгованість: за травень 2022 року у розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентно 29 254 грн 90 коп.; за червень 2022 року у розмірі 1 000 доларів США, що еквівалентно 29 254 грн 90 коп.; за липень 2022 року у розмірі 1 000 доларів США , що еквівалентно 29 254 грн 90 коп.; за 14 днів серпня 2022 року у розмірі 451,50 доларів США, що еквівалентно 16 510 грн 72 коп.

Зазначав, що у повідомленні він просив відповідача сплатити зазначену заборгованість з орендної плати, яка виникла за період з 01 травня 2022 року до 14 серпня 2022 року, на банківський рахунок № НОМЕР_1 протягом трьох днів з моменту отримання цього повідомлення. 07 вересня 2022 року вказане відправлення №315 було повернуто позивачу з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за на найм (оренду) квартири АДРЕСА_2 у загальному розмірі 104 275 грн 42 коп., а також сплачений судовий збір.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 березня 2025 року про виправлення описки, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором найму житлового приміщення від 27 січня 2021 року у розмірі 104 275 грн 42 коп. та судовий збір у розмірі 1 042 грн 76 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у порушення умов укладеного між сторонами договору найму (оренди) нерухомого майна від 27 січня 2021 року відповідач, як орендар, належним чином не виконував свої зобов`язання за цим договором, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума недоплачених орендних платежів у розмірі 104 275 грн 42 коп. Суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача про фактичну відсутність такої заборгованості, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Приходько О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що належним чином сплатив всі орендні платежі, що включають місячну орендну плату та компенсацію за комунальні послуги, на підтвердження чого надавав скріншоти переписки з меседжеру «Телеграм» позивача (+50) та відповідача (+48). Проте суд першої інстанції не взяв їх до уваги та не врахував доводи сторони відповідача. Крім того, у оскаржуваному рішенні зазначено лише те, що скріншоти месенджеру «Телеграм» не містять інформації щодо квартири, що перебувала в оренді та що вказана сума коштів була сплачена за оренду саме цієї квартири. Вказує, що відповідачем була надана суду переписка саме з позивачем, позивач цю інформацію не спростував, номер телефону позивача збігається з вказаним в позові. Вважає, що у суду першої інстанції було достатньо доказів для оцінки цієї переписки та суд мав прийняти таке листування як доказ. Позивач не заперечував обставин того, що він вів переписку подібного змісту, не ставив під сумнів подані відповідачем роздруківки скріншоти месенджеру «Телеграм» (електронного листування), а тому представник відповідача вважає, що суд мав правові підстави для оцінки цього доказу нарівні з іншими доказами у справі.

Вказує, що відповідно до електронного листування та показів свідків, позивачем були виставлені наступні платежі відповідачу: за лютий 2022 року - 1000 доларів, за березень 2022 року - 750 доларів, за квітень 2022 року -750 доларів, за травень - 1000 доларів, відповідач розрахувався з позивачем повністю. 31 травня 2022 року позивач отримав від відповідача грошові кошти в сумі 1 500 доларів та 1000 євро. Також згідно з п.3.3 договору позивач отримав від відповідача 1 000 доларів як залогову суму вартості місячної плати оренди квартири, яка позивачем не поверталась та була порахована в рахунок орендної плати за травень 2022 року. З червня 2022 року об`єктом нерухомості відповідач не користувався та проживав за адресою: АДРЕСА_3 , що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідно до пункту 4.1 договору найму (оренди) нерухомого майна, цей договір діяв до 01 лютого 2022 року (включно), тобто він припинив свою дію 01 лютого 2022 року. У пункті 4.1.2 зазначено про підписання акта повернення об`єкта нерухомості (додаток №2 до договору) сторонами. Саме на цей пункт посилається сторона позивача, проте, ані в наданому договорі, ні в матеріалах справах, немає додатку №2 та стороні відповідача невідомо як виглядає зазначений акт. Судом першої інстанції не було оглянуто договір найму (оренди) нерухомого майна від 27 січня 2021 року та не перевірено наявність зазначених додатків.

Також вказує, що суд першої інстанції, у порушення вимоги ЦПК України, не залишив позов без розгляду у зв`язку з повторною неявкою сторони позивача.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Молчанов М.Д. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що ухвалене у відповідності до практики Верховного Суду. Зазначає, що у переписці «Телеграм» дані про сплату грошей відповідачем стосуються повернення ним боргів за минулі періоди, а не за ті періоди, які є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 27 січня 2021 року між позивачем ОСОБА_2 (наймодавець) та відповідачем ОСОБА_1 (наймач) укладено договір найму (оренди) нерухомого майна (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого в оренду відповідачу передається квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,3 кв.м, для проживання у ній на певний строк за плату.

У пункті 3.1 договору сторони погодили, що щомісячна плата за користування об`єктом вноситься наймачем у грошовій формі та складає 1 000 доларів США за офіційним курсом, установленим Національним банком України.

Оплата послуг, пов`язаних із експлуатацією об`єкта нерухомості, у повному обсязі здійснюється наймачем (пункт 3.1.3 договору).

Згідно з пунктом 3.3 договору, під час укладення договору наймач сплачує перший місяць оренди та залогову суму у розмірі вартості місячної оренди квартири, яка повертається під час підписання акту прийому-передачі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 01 лютого 2022 року (включно) (пункт 4.1).

Відповідно до пункту 4.1.1 договору, з моменту підписання сторонами акта прийому-передачі об`єкта нерухомості починається фактичне використання об`єкта нерухомості наймачем за цим договором.

Моментом повернення об`єкта нерухомості наймачем наймодавцю за цим договором є підписання сторонами акта повернення об`єкта нерухомості. Підписанням акта повернення об`єкта нерухомості сторони підтверджують відсутність претензій одна до одної у зв`язку з виконанням своїх зобов`язань за цим договором (пункт 4.1.2 договору).

Також у пунктах 4.3, 4.4 договору сторони домовилися, що у разі порушення наймачем пункту 2.2.1 та/або пункту 2.2.2 та/або пункту 3.2 та/або пункту 6.2 договору, наймодавець має право ініціювати дострокове розірвання цього договору з повідомленням про це наймача за 10 днів до передбачуваної дати розірвання договору. У разі недостовірності заяви наймодавця, вказаної у пункті 1.3 цього договору, або порушення пункту 2.1.2 цього договору, або порушення наймодавцем порядку відвідування об`єкта нерухомості, вказаного у пункті 6.1 цього договору, наймач має право ініціювати дострокове розірвання цього договору з повідомленням про це наймодавця за 10 днів до передбачуваної дати розірвання договору.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 січня 2021 року між сторонами був укладений акт прийому-передачі жилого приміщення, за яким наймодавець передав, а наймач прийняв у тимчасове платне користування (оренду) нерухоме майно у вигляді квартири, загальною площею 41,3 кв.м, що заходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

01 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_1 квартиру не повернув, продовжив нею користуватися та сплачувати орендну плату.

19 липня 2022 року ОСОБА_2 надіслав ОСОБА_1 повідомлення від 17 липня 2022 року про дострокове розірвання договору згідно з пунктом 4.3 договору з вимогою про сплату заборгованості по орендній платі. Відповідно до змісту вказаного повідомлення ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що він як орендодавець користується своїм правом розірвати договір, у зв`язку з тим, що починаючи з травня 2022 року наймач припинив оплачувати орендну плату. Договір є розірваним починаючи з дати, що наступить на 11 календарний день починаючи з дня, в який наймач отримає це повідомлення від наймодавця. Зокрема, зазначив, що оскільки наймач продовжив користування об`єктом нерухомості після 01 лютого 2022 року, не з`їхав, продовжив сплачувати орендну плату та відповідно сторони не оформили акт повернення - згідно з ч.1 ст.764 ЦК України, строк дії договору був поновлений на строк до 01 лютого 2023 року. Починаючи з 01 травня 2022 року наймач припинив сплачувати орендну плату, що є підставою для розірвання наймодавцем договору в односторонньому порядку.

Таким чином 14 серпня 2022 року укладений між сторонами договір найму нерухомого майна від 27 січня 2021 року розірваний в односторонньому порядку на підставі пункту 4.3 договору.

Також судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2022 року ОСОБА_2 повторно направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення про те, що договір найму (оренди) нерухомого майна від 27 січня 2021 року є розірваним з 14 серпня 2022 року, у зв`язку з несплатою наймачем орендної плати, та вказав про наявність заборгованості у загальному розмірі 104 275 грн 42 коп., з яких заборгованість:

- за травень 2022 року - 1 000 доларів США ? 29,2549 (офіційний курс гривні до долара США станом на 01 травня 2022 року, встановлений НБУ) = 29 254 грн 90 коп.;

- за червень 2022 року - 1 000 доларів США ? 29,2549 (офіційний курс гривні до долара США станом на 01 червня 2022 року, встановлений НБУ) = 29 254 грн 90 коп.;

- за липень 2022 року - 1 000 доларів США ? 29,2549 (офіційний курс гривні до долара США станом на 01 липня 2022 року, встановлений НБУ) = 29 254 грн 90 коп.;

- за 14 днів серпня 2022 року - 1 000 доларів США : 31 = 32,25 дол. США (вартість оренди об`єкта нерухомості за 1 день в серпні 2022 року) ? 14 = 451,50 дол. США (еквівалент вартості оренди об`єкта нерухомості за 14 днів в серпні 2022 року) ? 36,5686 = 16 510 грн 72 коп.

Згідно із змістом цього повідомлення наймач припинив сплату орендної плати на користь наймодавця починаючи з 01 травня 2022 року. При цьому об`єкт нерухомості наймодавцю в порядку, передбаченому договором, не повернув, припинив відповідати на дзвінки та повідомлення. Також зазначено, що того ж дня наймодавець зайшов до об`єкта нерухомості та встановив, що наймач та його речі в ній відсутні. Крім того, вказано, що ним було виявлено, що в період користування об`єктом нерухомості були завдані збитки: об`єкт нерухомості не прибраний; на стінах наявні подряпини; меблі біля умивальника та холодильника пошкоджені; у квартирі присутній стійкий запах сечі тварин, зокрема особливий сморід сечі йде від дивану та килиму; не сплачені комунальні платежі на загальну суму 7 293 грн 23 коп.; зникло офісне крісло, постільна білизна, рушники.

У вказаному повідомленні від 15 серпня 2022 року ОСОБА_2 просив ОСОБА_1 сплатити на свою користь зазначену заборгованість з орендної плати, що виникла за період з 01 травня 2022 року до 14 серпня 2022 року, на банківський рахунок № НОМЕР_2 протягом 3-х днів з моменту отримання цього повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться (ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення ст.629 ЦК України свідчить про те, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.759, ч.1 ст.761, ч.1 ст.762 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до положень ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі. Жодних інших застережень щодо форми договору чи порядку його реєстрації цивільне законодавство не передбачає (ч.1 ст. 811 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Положеннями ст.820 ЦК України встановлено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Статтею 821 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням (див. постанову Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 417/2292/16-ц (провадження № 61-19301 св 18)).

Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами ст.ст.611, 625 ЦК України.

У даній справі орендодавець ОСОБА_2 просив стягнути з орендаря ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти у розмірі 104 275 грн 42 коп. за порушення умов договору оренди від 27 січня 2021 року виключно в частині несплати відповідачем орендної плати проживання в орендованій квартирі, починаючи з травня 2022 року до 14 серпня 2022 року.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем, що з 01 лютого 2022 року, тобто після припинення строку дії договору оренди, відповідач ОСОБА_1 продовжував користуватись належною позивачу ОСОБА_4 квартирою.

У пунктах 4.3, 4.4 договору сторони домовилися, що у разі порушення наймачем пункту 2.2.1 та/або пункту 2.2.2 та/або пункту 3.2 та/або пункту 6.2 договору, наймодавець має право ініціювати дострокове розірвання цього договору з повідомленням про це наймача за 10 днів до передбачуваної дати розірвання договору.

Тому з урахуванням надісланого позивачем на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору, з 14 серпня 2022 року укладений між сторонами договір найму нерухомого майна від 27 січня 2021 року вважається розірваним в односторонньому порядку на підставі пункту 4.3 договору.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що починаючи з 01 травня 2022 року наймач припинив сплату орендної плати. Об`єкт нерухомості у порядку, передбаченому укладеним між ними договором, не повернув.

З акта прийому-передачі жилого приміщення від 27 січня 2021 року вбачається, що відповідачу квартира була передана 27 січня 2021 року.

Моментом повернення об`єкта нерухомості наймачем наймодавцю за укладеним між сторонами договором найму відповідно до пункту 4.1.2 є підписання сторонами акта повернення об`єкта нерухомості. Підписанням акта повернення об`єкта нерухомості сторони підтверджують відсутність претензій одна до одної у зв`язку з виконанням своїх зобов`язань за цим договором.

Отже, установивши, що відповідач, як орендар, належним чином не виконав умови договору від 27 січня 2021 року в частині оплати щомісячної орендної плати, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за період з травня 2022 року до 14 серпня 2022 року у розмірі 104 275 грн 42 коп., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми, як заборгованість з орендних платежів.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що фактично з травня 2022 року, тобто з моменту припинення сплати орендної плати, він квартиру звільнив та нею не користувався, оскільки судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надав належних та допустимих доказів як розірвання договору оренди з травня 2022 року, так і повернення позивачу квартири в порядку, передбаченому договором.

Що стосується посилання відповідача на роздруковану переписку з месенджеру «Телеграм» про те, що ним було повернуто позивачу квартиру у травні 2022 року та сплачено орендну плату у розмірі 1 500 доларів США, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив її критично, оскільки вказана переписка не містять конкретної ідентифікуючої інформації щодо квартири, що перебувала в оренді, та що сума коштів була сплачена відповідачем за оренду саме цієї квартири.

При цьому колегія суддів враховує, що протилежний цьому висновок фактично був би припущенням, а доказування та, відповідно, рішення суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не прийняв в якості належних доказів покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_5 є знайомим відповідача ОСОБА_1 , а ОСОБА_6 перебуває у близьких відносинах із ОСОБА_1 , а тому ці свідки є зацікавленими особами щодо результатів розгляду даної справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив фактичні обставини у справі.

При цьому колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вказаних вище даних з месенджеру «Телеграм» і показах свідків та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Крім того, колегія суддів враховує, що у межах розгляду даної справи саме акт повернення об`єкта нерухомості, підписаний обома сторонами, є допустимим доказом належного виконання орендарем своїх зобов`язань за договором оренди та припинення зобов`язань щодо сплати орендної плати відповідно до пункту 4.1.2 договору.

Відсутність у матеріалах справи належного доказу повернення об`єкта у порядку, визначеному умовами договору, свідчить про неналежне виконання відповідачем умов договору та його припинення, а тому не спростовує наявність заборгованості, яка виникла внаслідок подальшого користування об`єктом оренди без належної оплати.

Таким чином, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Приходько Олени Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2025 року.

Головуючий

Судді: