ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5662/25
провадження № 2/753/6131/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

секретаря - Григораш Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповіальністю «Ділова преса України» про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповіальністю «Ділова преса України», у якому просив визнати недостовірною інформацію, розміщену та поширену у публікаціях за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» в мережі Інтернет та зобов`язати головного редактора видання Lеnta.uа ОСОБА_2 видалити публікацію, викласти спростування, про те, що факти викладені в публікації є недостовірними та не відповідають дійсності; за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в мережі Інтернет та зобов`язати власника веб-сайту лууулу.саріїаі.иа ТОВ «Ділова преса України» видалити публікацію, викласти спростування, про те, що факти викладені в публікації є недостовірними та не відповідають дійсності.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що Інтернет-виданням ІНФОРМАЦІЯ_4 о 10:00 на веб-сайті інтернет-видання https://lenta.ua/, головним редактором якого є ОСОБА_2 за відповідним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_6", стосовно ОСОБА_1 та його близьких родичів було розповсюджено інформацію, яка є недостовірною, такою, що не відповідає обставинам об`єктивної дійсності, порушує ділову репутацію, честь і гідність фізичної особи.

Вищезазначений зміст статті також було розповсюджено через інші інтернет-видання:ІНФОРМАЦІЯ_8 року на веб-сайті інтернет-видання www.capital.ua, власником якого є ТОВ «Ділова преса України», розміщено статтю за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_7». Зазначеними публікаціями поширено Інформацію, яка не відповідає дійсності та містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі. Спірна Інформації по тексту є фактичним твердженням, оскільки вона може бути перевірена на предмет її дійсності щодо істинності фактів і вона є недостовірною з огляду на те, що фактичних доказів на підтвердження достовірності таких висловлювань стороною відповідача не надається. В Інформації Відопвідачів використовується фотознімок Позивача, яке разом із заголовком статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» виставляє Позивача у негативному світлі в якості злочинця, розкрадача державних коштів, яким він не є. При цьому, розповсюджена Інформація є негативною, стосується безпосередньо позивача, не носить оціночний характер, так як викладена у формі тверджень. У даному випадку, поширена недостовірна Інформація принижує статус позивача як дисциплінованого бізнеспартнера в очах суспільства, в колі друзів, знайомих, тощо, оскільки необгрунтовано ставить під сумнів дотримання позивачем у їх поведінці та веденні бізнесу вимог законів України та загальноприйнятих норм моралі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2025 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 о 10:00 Інтернет-виданням Lеnta.uа на веб-сайті інтернет-видання https://lenta.ua/, головним редактором якого є ОСОБА_2 за відповідним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_6" та ІНФОРМАЦІЯ_8 року на веб-сайті інтернет-видання www.capital.ua, власником якого є ТОВ «Ділова преса України», розміщено статтю за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» наступного змісту:

Група компаній Шериф київського бізнесмена ОСОБА_1 та його родичів останнім часом намагається добре осідлати державний та місцеві бюджети, пропонуючи свої послуги.

При цьому на Хмельниччині, як з`ясували журналісти, у лісах охоронці Шерифа взагалі були відсутні там, де вони мають берегти державне майно. А методи роботи групи цих охоронних компаній можуть викликати підозри у наданні фіктивних послуг або у свідомому введені в оману податківців. Як фірми з орбіти Sheriff освоюють бюджетні кошти - розповімо у матеріалі.

Охоронна компанія Шериф працює в Україні з 2003 року. Заснував її підприємець з Києва ОСОБА_3 . За 21років роботи він разом з родичами зареєстрував понад 310 підприємств та тасує їх для роботи на різних замовників та виграшу у тендерах. Це дозволяє компаніям сім`ї ОСОБА_1 освоювати десятки мільйонів бюджетних грошей. Більшість підприємств існують на папері. Частина завищує кількість своїх співробітників для отримання коштів з бюджету, про що і розкажемо. Одне з підприємств брало кошти за захист лісів від браконьєрів, мародерів та інших зловмисників та свідомо не виконувало свої обов`язки.

10 листопада 2023 року держпідприємство «Ліси України» уклало договір про послуг з приватним підприємством «Шериф-Захист» на 42 мільйони 365 тисяч 472 гривні коштом бюджету. Воно за свої послуги запропонувало на декілька тисяч гривень менше, ніж державна поліція охорони. Згідно з технічним завданням послуги мають надаватися протягом 1 року на об`єктах у Хмельницькій, Рівненській та Тернопільській областях. Мова йде про 54 об`єкти лісгоспів (склади, адмінбудівлі, лісопункти, розсадники, цехи, гаражі тощо). Тут щоденні пости цілодобової охорони, і 15-годинні пости в робочі дні (ці пости у вихідні і святкові дні мають охороняти цілодобово). Мінімально для такої роботи потрібно хоча б 6 162 охоронці у штаті, і це не враховуючи директора, прибиральниці, бухгалтера. При цьому фірма у наданих для податкової відомостях на початку 2023 року зазначила, що там працює у штаті 33 людини. Це явно менше за необхідні 162 людини. А змога їх швидко набрати у цих регінах де не ведеться активна робота, викликає сумніви.

Загалом мають бути залучені принаймні 212 охоронців. Робота охоронців оцінюється у 104,97 гривні на годину. У них мають бути бронежилети, гумові кийки, аерозолі, GPS-трекери (щоб знати, де знаходиться охоронець у конкретний час), рації, а груп швидкого реагування, які приїдуть на виклик - навіть зброя. Власник компанії «Шериф-Захист» ексдепутат Київради (2015-2019) ОСОБА_3 .

Сам тендер викликав неабиякий ажіотаж. Наприклад, там у коментарях громадяни обурюються, що 212 гарно фізично підготовлених людей зі спецзасобами у тилових областях займаються «охороною» лісів за десятки мільйонів гривень. На думку громадян, ці гроші було б краще витратити на потреби ЗСУ. На закупівлю громадяни подали декілька скарг до Держаудитслужби, там звинувачують «Ліси України» у недоцільному використанні бюджетних коштів за завищеними цінами, поки що скарги на стадії розгляду.

У тендерній документації прописана цікава вимога, що компанія, яка надає послуги, повинна мати філіали у вказаних трьох областях. Це буцімто гарантує виконання умов договору, а групи швидкого реагування будуть приїздити не з інших регіонів, а з того, де об`єкт. На практиці приватної компанії, якій довірили охорону цих об`єктів, це працює інакше.

Журналісти інформагентства «ХМ-Інсайд» у своїй публікації наголошують, що їхні довірені особи перевірили декілька пунктів Хмельницького району, де за цим тендерам мали надаватися охоронні послуги. Робилося це у різний час доби та у різні дні. У місті Деражня до людей виходила одна й та ж жінка, у неї не побачили ані уніформи (яка має бути за умовами договору), ані спецзасобів, до того ж вона нічого не знала про «шерифа».

Вже наступного ранку вона знала, хто її працевлаштував та сказала, що має форму та спецзасоби. Але активістам не показала.

У селі Бохни на межі з Вінниччіною знаходиться інший цілодобовий пост. Як зазначають журналісти, 29січня 2024 року жодної охорони там не побачили. На посту у Головчинцях теж не помітили присутності охорони, а двері були зачинені. У Пархомівці на пункті охорони був лише лісник, а до того активісти не помітили жодної особи.

У селі Прибузьке, де знаходиться центральний офіс лісництва, теж має бути розташований цілодобовий пост охорони. За словами активістів, на яких посилаються журналісти «ХМ-Інсайд» вдень там взагалі нікого не було. Як працівників, так і охорони.

Журналісти попросили у керівництва Подільського лісового офісу якось прокоментувати ситуацію. Там повідомили, що вивчають інформацію. І якщо так охоронці з «Шериф-Захист» виконують замовлення на державні кошти в одному регіоні, то, вірогідно у Чернівецькій та Тернопільській областях ситуація така ж сама. Хто захистить державне майно від зловмисників? На окремих таких постах охорони, вірогідно, ніхто. І бюджетні гроші будуть витрачені марно.

У своїй тендерній документації компанія «Шериф-Захист» вказала, що має 14 автомобілів з екіпажами швидкого реагування. Але в якому регіоні вони знаходяться? Чи приїдуть запобігати злочинові, якщо про нього ніхто не повідомить (хто має знаходитися на посту та контролювати ситуацію)? Точно ні. Сподіваємося, на об`єктах Подільського офісу держпідприємства «Ліси України» ситуація виправиться, а державне майно не буде вкрадено.

Щоб бути чесними, після публікації журналістів та скандалу сторони домовилися зменшити вартість оплати робіт на 16 млн 565 тис. 210 грн у зв`язку зі «зменшенням обсягу робіт». Можна припустити, що охоронна компанія Sheriff не справляється з усіма об`єктами, тому ухвалили таке рішення. До слова, з 2015 року ПП «Шериф-Захист» виграло тендерів у держструктур на понад 225 млн грн, а як їх охороняли? Можна лише гадати, чи краще, ніж об`єкти лісгоспу під Хмельницьким.

Надихнувшись успіхами в охороні лісового майна, компанія ОСОБА_1 вирішила охороняти й авіаційне майно. Однак тендер від «Украероруху» на майже 11 млн грн на початку 2024 року «Шериф-Захист» виграти поки не зміг. Подивимося, що буде далі. А пізніше можна буде дізнатися, чи не вкрадуть щось в аеропортах України, які тимчасово не працюють для потреб населення.

Частина охоронного бізнесу зареєстрована на родичів дружини керівника охоронного холдингу «Шериф» ОСОБА_4 . Зокрема, деякі охоронні компанії зареєстровані на тещу бізнесмена. Як ми писали раніше, з наших джерел стало відомо, що вона страждає на хворобу Альцгеймера: відповідно може втрачати пам`ять, швидко щось забувати, не орієнтуватися у просторі. У такому стані людині важко зосередитися, неможливо щось планувати, важко читати та рахувати. У тому числі й планувати роботу бізнесу. Втім, жінці належать успішні компанії з оборотом у майже 143 мільйонів гривень і хвороба, схоже, не заважає ними керувати. Деякі охоронні підприємства тещі ОСОБА_1 працює під брендом «Гризлі» (або Grizzly).

Мати дружини ОСОБА_4 є бенефіціаркою 49 підприємств та директоркою частини з них. Вони перемагають на тендерах та генерують 30% доходів сімейного бізнесу. І тут виникає питання: чи не афера ця діяльність компаній? У разі виникнення будь-яких позовів чи судів до цих підприємств, вони не нестимуть жодної відповідальності через те, що директор недієздатний. Це може означати що жоден підписаний договір не має юридичної сили. Однак відмітимо, що це за умов, якщо у директорки буде довідка про хворобу від медкомісії. Хвороба Альцгеймера робить людину недієздатною. Невідомо, чи є така довідка зараз. Проте її можна буде показати правоохоронцям. Тоді будь-які порушення можна буде легко пояснити: людина не усвідомлювала, що підписує та що робить.

21 лютого 2022 року ТОВ «Ювенал-Гард» тещі ОСОБА_4 уклало договір на надання охоронних послуг з Державним підприємством обслуговування повітряного руху («Украерорух») на суму понад 10 млн. 200 тис. грн, як переможець тендеру. Строк надання послуг 730 днів (2 роки).

За умовами тендеру 16 постів передбачає наявність персоналу охорони мінімум 64 особи штатних співробітників. При цьому за даними офіційної звітності на підприємстві у 2022 році працювало у штаті лише 5 працівників, а у 2024 взагалі 2 людей. Пізніше у договір внесли зміни та передбачили, що коштом бюджету компанії заплатять 7 млн 34 тис. 280 грн.

Ціна 1 години охорони, згідно з договором, складала 36,50 грн, що значно нижче розміру мінімально! Заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» (39,26 грн/ год). І це не враховуючи податків - мінімум +41.5% нарахування та відрахування з заробітної плати.

Це свідчить про те, що компанія «Ювенал-гард» для надання послуг використовує працю нєоформлених працівників і заробляючи на державних підприємствах мільйони гривень, не платить в бюджет всі податки, які необхідно. На думку юристів, це можна кваліфікувати як фіктивні послуги, які по факту не надаються. На підтвердження цього, протягом жовтня - грудня 2022 року свідомі громадяни неодноразово у різний час доби робили візити на об`єкти охорони Украерорух, які були зазначені в договорі, що знах одиться в публічному доступі, і, за наданою нам інформацією, жодного разу не бачили там охоронців «Ювенал- Гард». Цікаво, чи краще охороняють інші об`єкти?

27 грудня 2023 року ТОВ «Гарант Безпеки Грізлі», яке належить тещі Дмитра Стрижі охоронні послуги з Українським державним центром радіочастот на 5 млн 907 тис. 240 грн. На об`єктах УДЦР мають працювати понад 20 осіб штатних співробітників. Цікаво, що при цьому компанія повідомляла податковій на початку 2023 року, що там працюють у штаті 3 особи. А звідки взялися ще 17? За вимогою тендерної документації, за державні гроші від замовника необхідно забезпечити роботу охоронців.

у Києві у комплексі замовника (по 6 охоронців, у т.ч. оператор системи відео спостереження);

у Дніпрі (по 1 охоронцю цілодобово);

у Запоріжжі (по 1 охоронцю цілодобово);

в Одесі (по 1 охоронцю цілодобово);

у Кропивницькому (по 1 охоронцю цілодобово).

Ще одна схожа історія з компанією ТОВ «Агентство Грізлі». Власницею є ОСОБА_7 - мати дружини

колишнього депутата ОСОБА_1. За даними, наданими податковій компанією, там у штаті працювала всього 1 людина. Однак це не заважає виграти тендери, де потрібно показати набагато більше штатнихспівробітників.

15 січня 2024 року Агентство «Грізлі» уклало договір про охорону з Центром первинної медико-санітарної допомоги №6 у Запоріжжі на поточний рік. За послуги заплатять 761 тис. 710 грн. Але цікаво інше. У замовника 3 об`єкти, де цілодобово має бути охоронець. Згідно з законом пост охорони працює за графіком 1 доба робоча та 2 відпочивають, тобто один пост це мінімум 3 людини. Відповідно замовник вимагає наявності хоча б 10штатних охоронців (1 запасний), а у фірми - наявність відповідного досвіду.

А ще один тендер Агентство «Грізлі» виграло в управління містобудування та архітектури мерії міста Рівне.За 434 тис. 720 грн потрібно буде цілодобово охороняти приміщення. Відповідно компанії потрібно ще принаймні 3 штатні охоронці. Тут послуги коштують 49,49 грн на годину. Ось і розв`яжіть задачу, коли потрібно для двох замовників 13 штатних співробітників, а є лише один.

І це не все. У грудні 2023 року державний Сумський центр професійно-технічної освіти замовив Агентству «Грізлі» послуги охорони на 337 тис. 306 грн. Там платять 38,40 грн за годину. І також потрібно 3 штатні охоронці, які працюватимуть позмінно. При цьому мінімальна зарплата в Україні має становити 42,6 грн. на годину у 2024 році. Тобто охоронці не будуть отримувати навіть мінімалку. Можна припустити, що компанія буде щось доплачувати робітникам, але навіщо тоді йти на тендер та вигравати його на збиткових для себе умовах?

Одна з компаній бізнес-групи ОСОБА_1 ТОВ «САТИШ» де теща ОСОБА_1 є керівницею та власницею. За інформацією з податкової на 31 грудня 2022 року, там у «штаті» працюють лише 5 людей. На тендерах держструктури вимагають наявність необхідної кількості охоронців саме у штаті. При цьому під кінець 2023 року фірма вирішила активно потендерити різних регіонах.

9 листопада 2023 року Державна інспекція енергетичного нагляду України замовила ТОВ «САТИШ» послуги з охорони своїх об`єктів за 1 млн 257 тис. 869 грн у містах Київ, Запоріжжя, Житомир, Чернігів. Загалом 4 цілодобові пости охорони, відповідно потрібно щонайменше 12 штатних охоронців у форменому одязі, з кийками та газовими балонами.

7 грудня 2023 року КДЮСШ у місті Шепетівка на Вінниччині по спрощеній процедурі замовило послуги зі спостереження за сигналізацією та реагування на виклики в ТОВ «САТИШ» на 323 тис. 549 грн. Ці роботи мають надаватися протягом всього 2024 року.

15 січня 2024 року департамент економічного розвитку мерії Рівного уклав договір з ТОВ «САТИШ» на послуги фізичної охорони протягом 2024 року. Там цілодобово буде по 1 охоронцю. Ці послуги оцінили у 42,03 грн. нагодину (або понад вдвічі дешевше, ніж охорона «Шерифом» лісгоспів на Хмельниччині, Чернівеччині та Тернопольщині). За це з бюджету заплатять 337 тис. 921 грн.

19 січня 2024 року Львівський обласний центр служби крові уклав договір на охорну будівлі з ТОВ «САТИШ» на 481 тис. 978 грн. Згодомвартість робіт зменшили через те, що у січнф послуги не надавалися. Тут теж1 цілодобовий пост охорони. Але коштує дорожче, ніж у Рівному: 54,87 грн. за годину. За 11 місяців компанія отримає 441 тис. 155 грн. з бюджету за свій пункт охорони.

4 лютого 2024 року Львівавтодор уклав договір з ТОВ «САТИШ» на охорону на 620 тис. 233 грн. За ці гроші на 1 об`єкті буде цілодобово чергувати охоронець та працюватиме сигналізація, а на ще 5 об`єктах - лише сигналізація. До речі, певні успіху компаній ОСОБА_4 у Львові можуть бути пояснені його політичним минулим: у 2015-2019 роках він був вірним депутатом Київради від партії «Самопоміч», якою опікується мер ОСОБА_5

16 лютого 2024 року департамент з управління житлово-комунальним господарством мерії Запоріжжя також замовив послуги ТОВ «САТИШ». На цей раз йдеться про цілодобову охорону адмінбудівлі та прилеглої автостоянки. За це заплатять 301 тис. 476 грн. Послуги надаються з 16 лютого по 31 жовтня 2024 року. Отже, лише за згаданими договорами компанії «САТИШ» потрібно понад 20 співробітників у різних регіонах, а офіційно у неї було лише 5.

У 2019 році ОСОБА_3 розповідав бізнесмену ОСОБА_6 в інтерв`ю про свій бізнес. Там він казав, що бійці (робітники груп швидкого реагування) отримують по 10-15 тис. грн, а їхня зарплата офіційна. Про звичайних охоронців голова «Шерифа» казав лише те, що вони отримують мінімалку (у 2019 році вона становила 4173 гривні на місяць мінус податки - 3359 грн на руки). Тому у 2024 році не виглядає дивно, що не всі з охоронців компаній з групи «Шерифа» досиджують на посту на державному об`єкті, який охороняється (у 2024 році мінімалка на руки становить 5715,5 грн). А від питання про те, чи всі отримують офіційну зарплату та чи є ФОПи (які мають платити менше податків) бізнесмен тоді ухилився.

Офіційно за результатами 2022 року на 130 підприємствах групи родин ОСОБА_1-ОСОБА_7 офіційно працювало трохи більше за 300 співробітників. Хоча сам ОСОБА_3 у своїй інтерв`ю каже про 2,5 - З тисячі співробітників (але одне казати для реклами, а інше - для податківців). При цьому оборот був понад пів мільярда гривень. Проте і частина співробітників була влаштована не у штат, а за «підрядом», частина була ФОПами.

Ще частину могли працевлаштувати фіктивно для виграшу у тендерах, а частина могла взагалі працювати неофіційно, отримуючи кошти у конвертах. Наявність такої великої кількості фірм потрібна, можливо, щоб платити менше податків та заплутати перевіряльників. А втрачає на цьому саме держава, яка збільшує дефіцит бюджету, бо бізнес не хочу законно платити всі кошти. Так і течуть мільйони гривень не всі за призначенням. Бізнес заробляє, користуючись різними схемами, а бюджету держави України на все коштів не вистачає.

Цей матеріал лише вершина айсберга роботи охоронного холдингу «Шериф» та пана ОСОБА_4 . Далі - більше. За побіжними підрахунками за таку охорону з бюджету лише за згаданими епізодами держава могла переплатити та недоотримати у бюджет податками принаймні 18 млн грн. Це завдяки тому, що компанії отримували кошти за охорону, а реальної охорони на місцях у певний час не було (на об`єктах «Лісів України» на Хмельниччині та об`єктах «Украероруху»), деякі охоронці отримують зарплати менші за мінімальну (відповідно у бюджет за них сплачують не весь податок на доходи фізосіб та єдиний соціальний внесок та військовий збір).

Точно вирахувати втрати бюджету неможливо. І це тільки частина того, що ми встигли роздивитися та частина того, що може бути, А ці гроші могли піти на закупівлю зброї для ЗСУ, якої зараз так не вистачає на фронті.

Згідно зі статтею 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України).

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Статтею 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлено, що кожна людина має право безперешкодно дотримуватися своїх поглядів. Кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір. Користування передбаченими в пункті 2 цієї статті правами накладає особливі обов`язки і особливу відповідальність. Воно може бути, отже, пов`язане з певними обмеженнями, які, однак, мають встановлюватися законом і бути необхідними: а) для поважання прав і репутації інших осіб; b) для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією розуміються документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову у справах про захист гідності, честі та ділової репутації, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь який спосіб;

б) поширена інформація стосується позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з частиною другою ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які не можна перевірити щодо їх відповідності, дійсності на відміну від перевірки істинності фактів, і спростувати.

За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів.

Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Саме по собі поняття честі є етичною категорією, що являє собою моральну самосвідомість. Честь визначає людську відповідність прийнятим нормам і стандартам моральної поведінки відповідно до людської, станової, професійної, соціальної, національної та будь-якої іншої групові причетності. Це визначення своєї відповідності високим вимогам того угрупування, членом якого є людина.

При цьому, зміст висловлювань, що є предметом розгляду, не містить конкретних фактичних даних, які посягають на честь позивача.

Суду надано роздруківки статей опублікованих на веб-сайті інтернет-видання https://lenta.ua/, за відповідним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_6" та ІНФОРМАЦІЯ_8 року на веб-сайті інтернет-видання www.capital.ua, статтю за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_6» у вказаних статтях міститься міркування автора про те, що группа компаній Шериф київського бізнесмена ОСОБА_1 останнім часом намагається опанувати державний та місцеві бюджети, пропонуючи свої послуги.

Разом з титм, у вказаних статях не оприлюднювалися негативні факти, фактичні твердження, а висловлювались емоційні оціночні судження, які мали об`єктивне підґрунтя, повністю і чітко відображали зміст та тематику публікацій у засобах масової інформації та ґрунтувалися на особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, і не були твердженням.

Згідно зі ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб?єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria).

Зміст суджень у вказаних статтях не містить конкретної інформації про порушення позивачем законодавства та не містить відомостей про конкретне недодержання законів.

У справі «Axel Springer AG проти Німеччини» (07.02.2012 р. заява № 39954/08), Велика Палата Європейського суду з прав людини зазначила, що свобода вираження поглядів є однією із важливих основ демократичного суспільства, однією з основних умов для його прогресу і для самореалізації кожної людини. У відповідності до п. 2 ст. 10, не застосовується не тільки до інформації або ідеям, які позитивно сприймаються або оцінюються як нейтральні, але й до інформації та ідей, які ображають, шокують або викликають тривожність. Це вимоги плюралізму, терпимості та широти поглядів, без яких немає демократичного суспільства. Як вказано в статті 10, свобода вираження поглядів може підлягати обмеженням, які водночас повинні звужено тлумачитись, та необхідність будь-яких обмежень повинна бути переконливо обґрунтована (п. 78).

Слід робити принципове розмежування між заявою про те, що когось просто підозрюють у скоєнні якогось злочину, і однозначною заявою, за відсутності остаточного вироку, що певна особа скоїла даний злочин (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ізмойлов та інші проти Росії» (Ismoilov and Others v. Russia), § 166).

У справі «Жвавий проти України» (20.09.2022 р. заява 6781/13), Європейський суд з прав людини вказав, що використання заявником таких фраз, як «по скільки мені відомо», «бистріше всього», «вважаю» та «виходячи з наведеного», свідчить, що деякі з його тверджень були оціночними судженнями, які відображали його суб`єктивну оцінку поведінки. Тягар доведення щодо цих тверджень, вочевидь, було неможливо задовольнити.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач ініціював позов про недостовірність інформації, визнання її такою, що порушує його гідність, честь та ділову репутацію.

За результатом дослідження змісту вищенаведених статей судом встановлено, що такі висловлювання відповідача дійсно мали місце, однак не оприлюднювалися негативні факти, фактичні твердження, а висловлювались емоційні оціночні судження, які мали об`єктивне підґрунтя, повністю і чітко відображали зміст та тематику публікацій у засобах масової інформації, опублікованої на вебсайті, ґрунтуються на особистому трактуванні отриманої з інших джерел інформації, і не є твердженням.

Зміст вказаних оціночних суджень не містить конкретної інформації про вчинення позивачем злочину і порушення ним законодавства та не містить відомостей про конкретне недодержання законів.

Таким чином, у цій справі відсутні пропорційні підстави для обмеження, які би переважали право відповідача на свободу вираження поглядів, що гарантовано ст. 34 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Керуючись ст. 34 Конституції України, ст. 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 4, 5,12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповіальністю «Ділова преса України» про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА