КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року

справа № 755/18366/16-ц

провадження № 22-ц/824/2769/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: Департамент патрульної поліції, Державна казначейська служба України

третя особа: Громадська організація садівницький масив «Глеваха-3»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року та за апеляційною скаргою представника Департаменту патрульної поліції - Скрипника Олексія Олексійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року, постановлене під головуванням судді Гончарука В.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Департаменту патрульної поліції за рахунок коштів Державної казначейської служби України матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 152 993, 38 грн., моральну шкоду у розмірі 91 000 грн., додаткові витрати пов`язанні з евакуацією автомобіля з місця ДТП до місця стоянки, витрати на проїзд в громадському транспорті в розмірі 4 453, 68 грн. витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 000 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що приблизно о 7:50 год. 20 грудня 2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме службовий автомобіль патрульної поліції «Toyota Prius» держ номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 під часу руху по проїжджій частині вул. Ентузіастів,5 в м.Києві не дотримався вимог п.п.12.1. ПДР України та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали значних механічних пошкоджень.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 141 357,75 грн. матеріального збитку; 11 635, 63 грн. втрати товарного виду транспортного засобу; 10 000 грн. за спричинення моральної шкоди, а всього стягнуто 162 993,38 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1378 грн. витрат по сплаті судового збору; 3 000 грн. витрат за проведення висновку спеціаліста та 13 402,08 грн. витрат у зв`язку з проведенням експертизи, а всього стягнуто 17 780,08 грн.

05 вересня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 755/18366/16-ц, яка обґрунтована тим, що при ухваленні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року по справі суд не вирішив питання про судові витрати, які поніс позивач, а саме: судового збору в сумі 1575 грн, а також банківська комісія у розмірі 29,53 грн, окремо від стягнутого збору у розмірі 1378 грн.; судового збору в сумі 352,40 грн за витребування доказів, а також судовий збір за подачу апеляційної скарги, яка була задоволена судом апеляційної інстанції у розмірі 529 грн.; транспортні витрати на прибуття у судові засідання до Дніпровського районного суду м. Києва з місця проживання Позивача у Чернігівській області у розмірі 449,96 грн.; витрати на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 8 000 грн.; комісія банку за оплату проведення повторної судової експертизи у розмірі 134 грн.; витрати за пересилання процесуальних документів іншим учасникам провадження у розмірі 228 грн.; витрати, понесені у зв`язку з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП до спеціального ремонтного підприємства у розмірі 300 грн.; витрати за пересилання повідомлень учасникам провадження про огляд пошкодженого автомобіля у розмірі 72,48 грн.; транспортні витрати, пов`язані із забезпеченням доказів у розмірі 1081,20 грн.; витрати, пов`язані із проведенням регламентних робіт пошкодженого автомобіля, визначені виробником транспортного засобу у розмірі 1 874,24 грн.; роботи, виконані сторонніми організаціями у розмірі 1 190,22 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник Департаменту патрульної поліції - Скрипник Олексій Олексійович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині стягнення коштів за спричинення моральної шкоди скасувати.

Вимоги обґрунтовані тим, що завдання немайнових витрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями є недоведеними. Звертає увагу, що ст. 23 ЦК України не передбачає підстави відшкодування моральної шкоди такі, як довготривалий період неотримання компенсації.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Вимоги обґрунтовані тим, що матеріали справи містять відповідні докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат зазначених скаржником.

У відзиві на апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Скрипника Олексія Олексійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення є справедливим, а позиція апелянта не обґрунтованою. Враховуючи те, що позивач довготривалий період часу не отримав компенсацію за заподіяну йому внаслідок ДТП шкоду, у зв`язку з чим ніс моральні страждання, переживання, Дніпровський районний суд м. Києва дійшов вірного висновку про доцільність стягнення з апелянта на користь позивача моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року, представник Департаменту патрульної поліції - Скрипник Олексій Олексійович зазначає, що судом під час судового розгляду, вирішено питання про судові витрати та ухвалено рішення щодо усіх позовних вимог апелянта, тому ухвала є законною та такою, що прийнята у відповідності до матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року підтримали, просили її задовольнити. Проти апеляційної скарги представника Департаменту патрульної поліції - Скрипника Олексія Олексійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник Департаменту патрульної поліції - Скрипник Олексій Олексійович 13 травня 2025 року подав заяву про розгляд справи без участі.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Департаменту патрульної поліції - Скрипник Олексія Олексійовича не підлягає задоволенню. Апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. позивачу ОСОБА_1 було пошкоджено його автомобіль «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 та розмір матеріальних збитків значно перевищує суму страхового відшкодування, що здійснила АТ «УОСК» в розмірі 49 000 грн., в зв`язку з чим на користь позивача необхідно стягнути різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування та визначеним матеріальним збитком безпосередньо звітом №953, так -як на думку суду у вказаному звіті відображені реальні матеріальні збитки заподіяні позивачу пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП.

Судом не було взято до уваги додаткові матеріальні витрати, що понесені позивачем на проїзд в громадському транспорті, так- як до суду не надано належних та допустимих доказів того, хто скористався вказаними квитками , в яких цілях та коли саме.

Враховувавши те, що позивач довготривалий період часу не отримав компенсацію за заподіяну йому внаслідок ДТП шкоду, в зв`язку з чим поніс моральні страждання, переживання, суд вважав за доцільне стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що суд ухвалив рішення в межах заявлених вимог, у відповідності з діючим законодавством, судом під час ухвалення судового рішення розглянуті всі вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надали сторони, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин у справі і на підставі цього ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також те, що зазначені у заяві обставини не є підставою для винесення додаткового рішення в розумінні ст.270 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви було надано звіт №953 складений «ПП ОСОБА_4 » 07.10.2016 р. відповідно до якого слідує, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок пошкоджень при ДТП складає 201993,38 грн., з яких вартість відновлювального ремонту 190357,75 грн. та 11635,63 грн. втрата товарного виду .

Також до суду позивачем було надано Рахунок №С4268215-1 від 17.02.2016 р. складений ТОВ «Атлант - М Дніпровська набережна», відповідно до якого слідує, що для відновлення транспортного засобу «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 необхідно 20 330,6 грн. ( з ПДВ) за проведення ремонтних робіт та 159 580,79 ( з ПДВ) вартість запасних частин.

Відповідно до відповіді ТОВ «Атлант -м Дніпровська набережна» вбачається що на рахунок товариства від страхової компанії АТ «УОСК» надійшли 2 червня 2016 р. кошти (страхове відшкодування ) в розмірі 49 тис. грн.

За клопотанням представника відповідача Департаменту патрульної поліції 30 січня 2017 р. була постановлена ухвала про проведення в рамках даної справи судової автотоварознавчої експертизи з метою встановлення вартості матеріального збитку спричиненого позивачу внаслідок ДТП та пошкодження автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2

Відповідно до висновку експертів від 21.04.2017 р. № 2947/17-54 слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 складає 154 765, 76 грн.; вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 .

З урахуванням фізичного зносу транспортного засобу складає 168 014,52 грн.; вартість втрати товарного виду даного автомобіля складає 13 248,76 грн.

З даним висновком не погодився позивач по справі, вказавши на те, що при складані даного висновку експертами не були взяті до уваги ряд робіт, які необхідно було проводити при здійсненні вказаного вище автомобіля та не вказано всі деталі, які зазнали пошкоджень внаслідок ДТП та підлягали заміні.

В послідуючому за клопотанням позивача судому в рамках розгляду справи була призначена повторна комісійно судово - товарознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Полтавського відділення ХНДІСЕ.

Відповідно до висновку експертів №235/22069 від 19.05.2023 р. слідує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок отриманих механічних пошкоджень при ДТП складає 192103, 75 грн.;

Вартість матеріального збитку , завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. складає 207 585,85 грн.;

Вартість втрати товарного виду автомобіля «VOLKSWAGEN Multivan 4 Motіon» держ.номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що мало місце 20.12.2015 р. складає 23 976,91 грн.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, судом було встановлено, що 06 серпня 2024 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - задоволено частково, стягнуто за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 141357,75 грн. матеріального збитку; 11635, 63 грн. втрати товарного виду транспортного засобу; 10000 грн. за спричинення моральної шкоди, а всього стягнуто 162993,38 грн.; Стягнуто за рахунок бюджетних коштів з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 1378 грн. витрат по сплаті судового збору; 3000 грн. витрат за проведення висновку спеціаліста та 13402,08 грн. витрат у зв`язку з проведенням експертизи, а всього стягнуто 17780,08 грн.

В решті позову відмовлено.

Щодо доводів апеляційної скарги представника Департаменту патрульної поліції - Скрипника Олексія Олексійовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, тому в іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва судом апеляційної інстанції не переглядається.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постави Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року були встановлені факти, які підтверджуються наявність вище перелічених елементів, у зв`язку з чим позов було задоволено.

Таким чином, суд першої інстанції врахувавши глибину фізичних та душевних страждань позивача, ступінь вини відповідача та зважаючи на вимоги розумності та справедливості, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається зі змісту рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не розглядалося.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу заявником подано:

- витяг з договору про надання юридичної допомоги від 30.01.2017 року;

- копія витягу з єдиного реєстру адвокатів України;

- акт фіксування обсягу надання юридичних послуг правового характеру від 12.074.2018 року;

- квитанція оплати за юридичні та консультаційні послуги правового характеру.

Відповідно до акту фіксування обсягу надання юридичних послуг правового характеру адвокатом станом на 12 березня 2018 року, виконана наступна робота:

- зібрання та підготовка документів для подання позову до суду - 8 годин;

- представництво інтересів клієнта у судових засіданнях - 35 годин;

- консультації замовника по діючому законодавству - 5 годин.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, колегія суддів вважає, що відшкодування витрат у заявленому розмірі відповідає критерію реальності, а тому приходить до висновку про відшкодування із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомого у розмірі 8 000 грн.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції - Скрипника Олексія Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 456 грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 8 000 грн витрат на правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: