У Х В А Л А

"23" червня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/11537/25

провадження № 2/755/9562/25

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зазначення ціни позову, яка визначається вартістю майна; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 07 вересня 2023 року у справі № 908/3413/21 (пункти 6.16, 6.17, 6.19) : «будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17).»

Таким чином, ураховуючи майновий характер спірних правовідносин, а саме щодо вимоги позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , зміст позовної заяви має містити ціну позову, яка має бути визначена позивачем вартістю заявленого позивачем нерухомого майна, а саме: вартістю нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , що має підтверджуватися звітом про оцінку цього майна, - що є вимогою п. 3 ч. 3 ст. 175 та п. 2 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України. При цьому позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів вчинення позивачем дій щодо оцінки спірного нерухомого майна або доказів відмови експертної установи в наданні висновку щодо оцінки майна станом на день звернення позивача з даним позовом до суду, за відсутності в чинному законодавстві норм-виключення обов`язку визначення позивачем ціни позову у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява, серед іншого, повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка кореспондується із статтею 41 Конституції України, унормовано, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ЦК України одним зі способів захисту порушених прав передбачено віндикацію.

Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Разом з тим, пред`являючи досліджуваний позов про витребування майна з чужого незаконного володіння позивачем не долучено до матеріалів справи докази набуття нею права власності на спірне нерухоме майно, ураховуючи, що з даним віндикаційним позовом може звернутися до суду лише власник спірного нерухомого майна.

Таким чином, на виконання приписів даної ухвали суду позивачем має бути долучено до позовної заяви докази належності спірного нерухомого майна позивачу на праві власності, або позивачем має бути уточнено спосіб захисту порушеного права, оскільки невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в позові.

За ч. 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. (ч. 1ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно ч. 3 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Законом України від 8 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір» не передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подачу заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Так, питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати витрат постає у разі, коли майновий стан особи є таким, що утруднює виконання цього обов`язку у повному обсязі у встановлений законом строк. Тобто суд вправі постановити ухвалу про відстрочення, розстрочення, або звільнення від сплати судового збору, враховуючи незадовільний майновий (матеріальний) стан сторони.

Таким чином, відстрочення, розстрочення, або звільнення від сплати судового збору здійснюється на розсуд суду і не є його обов`язком. (Ухвала Верховного Суду України від 04 вересня 2017 року, Справа № 750/555/16-ц)

Разом з тим, суд не убачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до заявленого клопотання, оскільки захист прав позивача щодо розгляду справи за досліджуваним позовом здійснює адвокат Васюк М.М., який надає позивачу платну правничу допомогу, орієнтовний розрахунок якої становить 30 000,00 грн., що підтверджено зазначеним у позовній заяві розрахунком, та свідчить про наявність у позивача матеріальної можливості на оплату платної правничої допомоги платного адвоката.

Таким чином, суд не убачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за поданий нею позов, предмет якого становлять вимоги майнового характеру (про витребування майна з чужого незаконного володіння), та за відсутності доказів сплати позивачем судового збору чи доказів звільнення позивача від сплати судового збору, суд зобов`язаний встановити позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків та недоліків щодо сплати позивачем судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2025 року становить 3 028,00 грн.

Тобто позивачем має бути сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру - у розмірі 1% від визначеної відповідно до звіту про оцінку майна ціни спірного нерухомого майна але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 про звільнення позивача від сплати судового збору та про відстрочення сплати судового збору - залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Сервіс Енерго», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговельно-розважальний комплекс «Мега-Сіті» про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган