Провадження № 22-ц/802/681/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

державного виконавця - Левчук І. О.,

представника заінтересованої особи - Мельник В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», Акціонерне товариство «Сенс Банк», за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 15 квітня 2024 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС у м.Луцьку ЗМУ МЮ) Голод Н. П. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 про стягнення з нього заборгованості накладений арешт на рахунок в Акціонерному товаристві (далі - АТ) «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , відкритий ним з метою отримання одноразової державної грошової допомоги «Зимова єПідтримка» у розмірі 1 000 грн.

Вважає, що такі дії державного виконавця є незаконними, оскільки вказаний рахунок має спеціальний режим використання, а тому на нього не може бути накладений арешт. Його позасудова вимога про скасування постанови про арешт даного банківського рахунку залишена без задоволення.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 в частині накладення арешту на належні йому грошові кошти, які знаходяться на рахунку для виплати соціальної допомоги в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його скаргу задовольнити.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його скарги у цій справі. Суд залишив поза увагою те, що рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , відкритий ним з метою отримання одноразової державної грошової допомоги «Зимова єПідтримка» у розмірі 1 000 грн, має спеціальний режим використання, а тому на нього не може бути накладений арешт.

У відзивах на апеляційну скаргу державний виконавець ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ Голод Н. П., представник заінтересованої особи АТ КБ «Приватбанк» Мельник В. М., посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Заінтересована особа АТ «Сенс Банк» відзиву не подала.

Боржник ОСОБА_1 та представник заінтересованої особи АТ «Сенс Банк», будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини неявки апеляційний суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності вказаних осіб згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення державного виконавця, представника заінтересованої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання: виконавчого листа, виданого у цивільній справі №161/10997/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 36 158 грн 51 коп.; виконавчого листа, виданого у цивільній справі № 161/15585/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» (раніше - АТ «Альфа-Банк») заборгованості у розмірі 184 397 грн 28 коп.

15 квітня 2024 року постановою головного державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ Голод Н. П. на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , які містяться, у тому числі на рахунках у банківських установах, накладено арешт у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 177 031 грн 51 коп. (а.с.4).

На виконання зазначеної постанови державного виконавця АТ «Універсал Банк» накладений арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , на який 13 грудня 2024 року зараховано 1 000 грн державної допомоги «Зимова єПідтримка» (а.с.7).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Отже, накладення арешту на кошти, які розміщені на банківському рахунку зі спеціальним режимом використання, у межах процедури звернення стягнення на майно боржника, заборонено Законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 свої вимоги мотивував тим, що вищевказаний банківський рахунок має спеціальний режим використання, що унеможливлює накладення на нього арешту.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 , не є рахунком зі спеціальним режимом використання.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши, що одноразова грошова державна допомога «Зимова єПідтримка» у розмірі 1 000 грн надавалася у формі соціальної виплати і згідно з ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» не відноситься до виплат, на які не може бути накладено арешт, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що дії державного головного державного виконавця ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ Голод Н. П. щодо накладення арешту на вказаний рахунок боржника є правомірними.

Вищенаведене у повній мірі спростовує доводи апеляційної скарги скаржника про те, що вищезгаданий банківський рахунок має спеціальний режим використання.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги скаржника щодо неправильного вирішення судом першої інстанції скарги не знайшли свого підтвердження. На підтвердження обставин, викладених в апеляційний скарзі, скаржник належних та допустимих доказів не надав, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи, правильно вирішив скаргу по суті.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: