Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5477/25
Номер провадження 2/711/2555/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 червня 2025 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси із вказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений із відповідачем 09 вересня 2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 711/5477/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви квитанції про сплату судового збору за пред`явлення позовної вимоги про розірвання шлюбу. Водночас, до позовної заяви долучено заяву про звільнення від сплати судового збору.

Заява обгрунтована тим, що на утриманні позивача перебувають двоє малолітніх дітей, а офіційний місячний дохід позивача становить 860 грн, що, як стверджує позивач, є значно нижчим за прожитковий мінімум. Правовою підставою для звільнення від сплати судового збору позивач зазначає положення ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Суддя, розглядаючи означену заяву, зазначає про таке.

Відразу суддя звертає увагу позивача на ту обставину, що ст.5 Закону України «Про судовий збір», на яку міститься посилання у мотивувальній частині заяви про звільнення від сплати судового збору, регламентує як категорію учасників справи, зокрема, і позивачів, які мають пільгу щодо сплати судового збору шляхом їх звільнення від сплати означеного збору, так і категорії справ, позивачі у яких звільнені від сплати судового збору.

Проте положеннями ст.5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено пільгу щодо сплати позивачем судового збору в справі за позовом про розірвання шлюбу.

Водночас, доказів, що підтверджують пільги на сплату судового збору за подачу позовної заяви, зокрема, про розірвання шлюбу з призми категорії позивача (зокрема: особи з інвалідністю I та II груп, громадян, віднесених до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та ін.) ОСОБА_1 до заяви про звільнення від сплати судового збору не долучено.

У зв`язку із викладеним суддя зробив висновок, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу, вичерпний перелік яких міститься у ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У цьому контексті суддя звертає увагу позивача, що перебування на утриманні певної кількості малолітніх та/або неповнолітніх дітей, а також офіційний місячний дохід, що є меншим, аніж прожитковий мінімум, не є підставами у розумінні ст.5 Закону України «Про судовий збір» для звільнення позивача в справі про розірвання шлюбу від сплати судового збору.

Водночас, ч. 1,3 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу означених норм права суддя зробив висновок, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати лише у випадку:

1.розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Як встановлено суддею, позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору долучено копію форми ОК-5 Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно даних якого сукупний дохід позивача за календарний рік, що передує року звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу, тобто за 2024 рік, складає 127 372,84 грн. Оскільки судовий збір за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу складає 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн (3028 грн х 0,4), то означений розмір становить 0,95% (1211,20 грн / 127 372,84 грн) від річного доходу позивача за 2024 рік. У зв`язку із цим, підстава для права позивача бути звільненою від сплати судового збору згідно положень п.1 ч.1 у взаємозв`язку із положеннями ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» у конкретному випадку відсутня;

2. позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена. Як встановлено суддею із матеріалів, що долучені позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору, доказів тим юридичним фактам, що позивач є військовослужбовцем та/або те, що батько/батьки відповідно дитини/дітей віком до 14 років ухиляються від сплати аліментів та/або те, що позивач має дитину з інвалідність, та/або те, що позивач є одинокою матір`ю дитини віком до 14 років або дитини з інвалідністю, та/або те, що позивач є членом малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї, та/або те, що позивач діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, ані матеріали позовної заяви, ані матеріали заяви про звільнення від сплати судового збору не містять;

3. предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Проте суддя звертає увагу, що предметом позову є розірвання шлюбу, що не охоплюється поняттям захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку, що у конкретному випадку відсутні підстави, передбачені ч.3 ст.136 ЦПК України у взаємозв`язку із положеннями ст.8 Закону України «Про судовий збір», щодо реалізації права суду звільнити позивача та/або зменшити розмір сплати ним судового збору.

Ураховуючи наведене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу слід відмовити.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674).

Підпунктом 3 п.1 ч.2 ст. 4 Закону №3674 в редакції, чинній на день подачі позову, встановлено, що за подання позовної заяви про розірвання шлюбу має сплачуватись судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн).

Оскільки у задоволенні заяви позивача про звільнення від сплати судового збору за пред`явлення позовної вимоги про розірвання шлюбу відмовлено, а матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у відповідному розмірі за пред`явлення означеної позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.4 ст.177 ЦПК України.

Крім того, за правилами загальної підсудності передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Як вбачається із вступної частини позовної заяви, місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є будинок АДРЕСА_1 , що, згідно положень ч.1 ст.27 ЦПК України, є підставою для розгляду цього позову відповідним районним судом Дніпропетровської області.

Водночас, з огляду на предмет спору суддя встановив, що розгляд справи про розірвання шлюбу може розглядатися і за правилами альтернативної підсудності, що регламентовані ч.2 ст.28 ЦПК України, відповідно до яких, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З метою визначення територіальної юрисдикції (підсудності) розгляду позовної заяви ОСОБА_1 за правилами альтернативної підсудності (ч.2 ст.28 ЦПК України), суд 19.06.2025 направив запит до Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1492804 від 19.06.2025, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що у Придніпровському районі означеного населеного пункту, починаючи з 10.09.2014 і дотепер.

Означені відомості також узгоджуються із доданими до позовної заяви письмовими доказами.

Пунктом 5 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачено, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте позивачем, всупереч означеній нормі процесуального права, з метою правомірності подачі позовної заяви про розірвання шлюбу, відповідачем у якій зазначено громадянина України, який немає зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання/перебування на території Придніпровського району м. Черкаси, за правилами альтернативної підсудності до Придніпровського районного суду м. Черкаси, у позовній заяві не зазначено доказів тому юридичному факту, що: 1) на утриманні позивача перебуває малолітній син ОСОБА_3 та/або малолітній син ОСОБА_4 або 2) що за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати позивач не має об`єктивної змоги до місця проживання відповідача або 3) що існує письмова домовленість подружжя про розгляд справи про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, зокрема, позивача.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що вона самостійно доглядає за малолітньою дитиною та утримує її без участі батька. Крім того, до позовної заяви позивачем додано копію свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_3 , батьками якої є позивач та відповідач. Проте зазначення доказів тому, що малолітня дитина перебуває на утриманні саме позивача матеріали позовної заяви не містять (довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, обслуговуючого кооперативу, квартального комітету, роздруківки із порталу «Дія» щодо місця реєстрації проживання/перебування малолітнього ОСОБА_3 тощо), що є процесуальною перешкодою для прийняття позовної заяви до розгляду саме Придніпровським районним судом м. Черкаси та відкриття провадження у справі.

Відтак, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та надати позивачу достатній час, необхідний для усунення зазначених недоліків, шляхом подання до суду: 1) заяви про усунення недоліків, в якій зазначити докази, що підтверджують обставини, що на утриманні позивача перебуває малолітній син ОСОБА_3 та/або малолітній син ОСОБА_4 , або, що за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати позивач не має об`єктивної змоги до місця проживання відповідача, або, що існує письмова домовленість подружжя про розгляд справи про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, зокрема, позивача; 2) доказів сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (квитанції, платіжної інструкції тощо) або належним чином завірених документів, що надають право позивачу бути звільненою від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Керуючись ч.2 ст. 28, ст. 136, 175, 185, 259, 260, 261,353 ЦПК України ст.5,8 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви із вимогами до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: 1) заяви про усунення недоліків, в якій зазначити докази, що підтверджують обставини, що на утриманні позивача перебуває малолітній син ОСОБА_3 та/або малолітній син ОСОБА_4 , або, що за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати позивач не має об`єктивної змоги до місця проживання відповідача, або, що існує письмова домовленість подружжя про розгляд справи про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, зокрема, позивача; 2) доказів сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (квитанції, платіжної інструкції тощо) або належним чином завірених документів, що надають право позивачу бути звільненою від сплати судового збору, перелік яких викладений у ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір».

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 20 червня 2025 року.

Суддя: О. В. Петренко