Справа № 513/114/19
Провадження № 6/513/17/25
Саратський районний суд Одеської області
24 червня 2025 року Саратський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді Миргород ВС.,
при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області матеріали справи № 513/114/19 за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Федяєв Сергій Володимирович, до ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення,
В С Т А Н О В И В :
12 березня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області надійшла вказана заява, в якій заявник послався на таке.
Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 05 липня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 132 466,65 грн (сто тридцять дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 65 к).
Вказане рішення 11 вересня 2019 року було звернуто до виконання Саратським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області та відкрито виконавче провадження №60007422.
Згідно з інформацією Саратського районного відділу державної виконавчої служби, 28 грудня 2020 року Саратським районним відділом державної виконавчої служби було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, проте підтвердження направлення виконавчого документа стягувача, не уявляється за можливе, оскільки за номенклатурою справ реєстри відправлення рекомендованої кореспонденції було знищено.
Враховуючи викладене, заявник просить видати дублікати виконавчого листа виданого у справі №513/114/19, про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 132 466,65 грн, оскільки оригінал вказаного виконавчого листа не передавалися ОСОБА_1 , а отже були втрачені. Станом на день подання заяви оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває, останній у Заявника відсутній, заборгованість із відшкодування матеріальної шкоди невідшкодована. Також, заявник просить поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 березня 2025 року справу передано у провадження суддя Миргород В.С.
Заявник та його представник адвокат Федяєв С.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду судової справи, в судове засідання не з`явились. Адвокатом Федяєвим С.В подану заяву, якою останній просить суд провести судовий розгляд без його участі та участі заявника (Вх. № 3148/25-Вх від 19.05.2025 р.).
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази заяви та матеріали виконавчого провадження №60007422 суд прийшов до такого.
Судом встановлено, що заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 05 липня 2019 року по справі 513/114/19, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 132 466,65 грн (сто тридцять дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 65 к).
11 вересня 2019 року на виконання зазначеного рішення постановою старшого державного виконавця Мандражи О.П. було відкрито виконавче провадження ВП №60007422, про стягнення матеріальних збитків та матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП з ОСОБА_2 у розмірі 132 466,65 грн.
Згідно листа старшого державного виконавця Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі О. Мандражи від 11 лютого 2025 року № 4743/21.4. копії виконавчого провадження або номер рекомендованого листа про відправлення виконавчого листа № 513/114/19 від 06 серпня 2019 року стягувачу, не має можливості, оскільки згідно розпорядження від 30 грудня 2023 року про знищення виконавчих проваджень та інших документів у Саратському відділі ДВС Білгород-Дністровського району Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) строк зберігання яких закінчено, відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби , затверджених наказом №1829/5 від 07 червня 2017 року Міністерством юстиції України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.
Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ "Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.
Доказів фактичного направлення оригіналів виконавчого листа ОСОБА_1 та отримання останнім виконавчого документа матеріали виконавчого провадження та заяви не містять. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент видачі судом виконавчого листа № 513/117/19 були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, ? з наступного дня після його постановлення.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (частина друга статті 23 Закону № 606-XIV). У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина третя статті 23 Закону № 606-XIV). Аналогічні приписи містяться у частинах четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 пред`явив виконавчий лист до виконання, після чого державний виконавець відкривав виконавче провадження, а в подальшому, здійснивши ряд виконавчих дій, своєю постановою повертав виконавчий документ стягувачу без виконання у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, оскільки у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу тобто на підставі п.7 частини першої ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно відповіді з Управління Денржавтоінспекції за боржником зареєстровано транспортний засіб на який накладено арешт та об`явлено у розшук, але протягом року автомобільне знайдено, На всі рахунки боржника накладено арешт. Згідно розпорядження від 30.12.2023 року про знищення виконавчих проваджень та інших документів у Саратському ВДВС Білгород-Дністровського району Одеської області ПМУМЮ (м.Одеса) строк зберігання яких закінчено, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби затв. Наказом №1829/5 від 07.07.2017 року Міністерством юстиції України.
Як встановлено судом, виконавчий лист повернуто стягувачу, що підтверджується листом старшого державного виконавця Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі О. Мандражи від 11 лютого 2025 року № 4743/21.4.
Проте, в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу 28.12.2020 року Саратським відділом ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області поштового відправлення з постановою про повернення виконавчого листа № 513/117/19, виданого 06 серпня 2019 року Саратським районним судом Одеської області та розпорядження від 30.12.2023 року про знищення виконавчих проваджень.
Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад справедливості, неупередженості та об`єктивності (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства Права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Виконання рішення органу судової влади повинно розглядатись як невід`ємна частина "процесу" в розумінні ст. 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі " Іммобільяре Саффі" проти Італіїї)
Враховуючи, обставини даної справи, перебування виконавчого листа на виконанні до 28.12.2020 року, знищення виконавчого провадження відповідно до розпорядження від 30.12.2023 року, втрату оригіналу виконавчого листа, нетривалий термін від дати отримання відомостей до дати звернення до суду з даною заявою, суд приходить до висновку, що суд приходить до висновку про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого листа з дотриманням практики Європейського Суду, щодо обов`язковості судових рішень, та забезпечення їх виконання. У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.
Керуючись ст. ст. 258-260, 273, 354, 355, 433, 442 ЦПК України, п. 17.4 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення задовольнити.
Видати ОСОБА_1 , дублікати виконавчого листа №513/114/19 відповідно до рішення Сарастького районного суду Одеської області від 05 липня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 132 466,65 грн (сто тридцять дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 65 к).
Поновити ОСОБА_1 , строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого відповідно до рішення Саратського районного суду Одеської області від 05 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 132 466,65 грн (сто тридцять дві тисячі чотириста шістдесят шість гривень 65 к).
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя В. С. Миргород