НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 676/2236/25
17 червня 2025 року селище Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,
учасники справи:
позивач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 05 жовтня 2024 року між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі був укладений договір про надання коштів у кредит № 8541445, відповідно до умов якого ОСОБА_1 у безготівковій формі, шляхом перерахування на реквізити платіжної карти надано кредит у розмірі 10 500 гривень, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки, комісію за надання кредиту на умовах визначених договором.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача.
Водночас відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 31 січня 2025 року виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 18 112,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10 500 грн, заборгованості за відсотками - 30, 45 грн, заборгованості за понадстроковими відсотками - 5 250 грн, заборгованості за комісією 2 332,05 грн.
З урахуванням викладеного, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 грн.
Представник позивача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвокат Стеценко М.В. у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд справи, в позовній заяві серед іншого вказав про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа.
Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення, про що суд 17 червня 2025 року постановив ухвалу.
Процесуальні дії у справі
01 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
20 травня 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання.
У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
05 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8541445 (далі -Договір), який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «035332», за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти на погоджених умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково, та сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1 Договору) (арк. спр. 14-28).
Відповідно до умов Договору Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 10 500 гривень; строк кредитування - 30 днів; процентна ставка/день 0,01% (фіксована); комісія за надання кредиту 22,21% від суми кредиту (2 332,05 грн); дата надання кредиту 05 жовтня 2024 року; дата повернення кредиту (останній день) 03 листопада 2024 року; денна процентна ставка/день 0,75 % в день; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день - 5,00 %; пеня - 5,00 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 186,17 %; орієнтовна загальна вартість кредиту - 12 862,50 гривень (п. 2.2 Договору).
Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього договору (п.2.3).
Проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п.2.5, 6.1).
За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п.2.2 договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Послуга для позичальника полягає в аналізі заявки та наданні пропозиції з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту (п.6.2).
Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування або строку виплати позики (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу після реалізації позичальником такого права (п. 7.1 Договору).
Якщо сума кредиту, що надається позичальникові за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понаднормове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (п. 10.5.1).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором 172014 (арк. спр. 37-38).
Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 8541445 доведено до відома ОСОБА_1 інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, розмір яких становить 30,45 грн, розмір комісії за надання кредиту (арк. спр. 29).
Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 10 500 грн підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» про перерахування 05 жовтня 2024 року суми 10 500 грн отримувачу ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_1 (арк. спр.41).
Зазначені реквізити банківської карти № НОМЕР_1 в довідці ТОВ «ФК «Фінекспрес» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у договорі №8541445 від 05 жовтня 2024 року.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою, третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд установив, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у №8541445 від 05 жовтня 2024 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кошти в сумі 10 500 грн строком на 30 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором.
05 жовтня 2024 року кредитні кошти були перераховані відповідачу.
Доказів повернення позивачу кредитних коштів у розмірі 10 500 грн відповідач не надав, а відтак такі кошти підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь кредитодавця.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит.
Так стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Крім того стаття 14 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача.
Кредитодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ст.215 ЦК).
Пунктом 6.2 договору визначено, що за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п.2.2 договору. Розмір комісії за надання кредиту, яка підлягає сплаті позичальником, включає в себе адміністративні та операційні витрати, які несе кредитодавець під час розгляду заявки та надання кредиту. Послуга для позичальника полягає в аналізі заявки та наданні пропозиції з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання кредиту.
Враховуючи те, що відповідачу встановлено комісію за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення п. п. 2.2.4, 6.2 Договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 2332,05 грн, є нікчемними.
А відтак позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту задоволенню не підлягає.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позиковими коштами припиняється після спливу визначеного цим договором строку позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
За умовами договору про надання коштів у кредит №8541445 від 05 жовтня 2024 року сторони встановили строк позики 30 днів (до 03 листопада 2024 року), а тому із урахуванням розміру неповернутої позики 10 500 гривень, процентної ставки і строку позики, розмір заборгованості за відсотками становить 30,45 грн (10 500 х 0,01% х 30).
Однак позивач згідно даних розрахунку заборгованості (арк. спр.43) просить стягнути з відповідача також проценти за понаднормове користування кредитом на підставі п. 10.5.1 договору в розмірі 5 250 гривень, які були нараховані за період з 04 листопада 2024 року до 13 листопада 2024 року.
Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду №910/4518/16 від 05.04.2023 року.
За умовами дослідженого судом договору встановлено можливість кредитора стягувати з позичальника проценти поза межами строку кредитування за понадстрокове користування кредитом, що є відповідальністю за порушення зобов`язання. Крім того, суд враховує, що положення про стягнення процентів за понадстрокове користування кредитом, розташоване в частині договору, яка регламентує відповідальність сторін (п. 10 договору).
Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для стягнення процентів за понаднормове користування кредитом у розмірі 5 250 гривень, які були нараховані за період з 04 листопада 2024 року до 13 листопада 2024 року.
Водночас суд відхиляє наданий позивачем доказ - Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за допомогою вебсайту та мобільного додатку «ClickCredit» (арк. спр. 30-36), оскільки вони не підписані ОСОБА_1 , у тому числі за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи кредитний договір.
Розподіл судових витрат
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн, а всього - 10 128 грн.
Позивачем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в особі директора Білана В.І. 02 вересня 2024 року укладено договір про надання правової допомоги №0924-1 з адвокатським об`єднанням «Правовий курс». Згідно умов договору винагорода на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правничої допомоги виплачується у гривнях. Факт надання правничої допомоги засвідчується актом приймання-передачі наданої правничої допомоги (арк. спр. 46-49). Відповідно до актів прийому-передачі наданої правничої допомоги від 25 лютого 2025 року, згідно договору №0924-1 від 02 вересня 2024 року, АО «Правовий курс» надало клієнтові ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» послуги, пов`язані із складанням проєкту позовної заяви та представництво в суді першої інстанції щодо боржника ОСОБА_1 . Вартість послуг - 7 100 гривень. На підтвердження оплати послуг надано платіжну інструкцію від 27 лютого 2025 року №f8fe13 (арк. спр. 51,53, 55).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (пункти 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року N 922/1964/21).
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 5 000,00 грн.
Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до частини першої, пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1760,48 грн (10 530,45 х 100 : 18 112,50 = 58,14 х 3 028 : 100 = 1760,48) та 2907 грн витрат на професійну правничу допомогу (5000 : 100 х 58,14 = 2907).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265,273,280-286 ЦПК України, суд
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) гривень 48 коп. сплаченого судового збору та 2907 (дві тисячі дев`ятсот сім) гривеньвитрат на професійну правничу допомогу, а всього - 4667 (чотири тисячі шістсот шістдесят сім) гривень 48 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», місцезнаходження: площа Арсенальна, буд. 1Б, м. Київ, код ЄДРПОУ - 39861924.
Відповідач: ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя А. О. Олійник