Справа № 490/149/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оголошення розшуку боржника, заінтересовані особи - стягувач ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Фарина О.В. звернулася до суду з даним поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання вказала, що на виконанні у Центральному відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №490/149/21, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 09.06.2021 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2021 р. до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановити місцезнаходження боржника не вдалось, боржник за місцем реєстрації відсутній, майна на яке можливо звернути стягнення заборгованості не виявлено. Рішення суду станом на 20.03.2025 р. не виконується, а заборгованість за аліментами станом на 28.02.2025 р. складає 180 025,00 грн.

З огляду на вказане, головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Фарина О.В. звернулася з відповідним поданням до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 24.03.2025 року дане подання прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Від представниці Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Фарини О.В. надійшла заява про розгляд подання за відсутності представника Відділу, вимоги подання підтримала, просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду подання повідомлявся належним чином, проте судові повістки повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зацікавлена особа - стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Павлюк С.О. надійшла заява, в якій просила розгляд подання проводити за відсутності стягувача та її представника, просила подання задовольнити.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Центральному ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 65923994 з виконання виконавчого листа № 490/149/21, виданого 09.06.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.01.2021 р. до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відповіді на запит №252939082 від 21.02.2025 до державної прикордонної служби України, за період з 30.06.2021 року по 21.02.2025 року ОСОБА_2 здійснював виїзд за межі України 16.12.2021 р., 12.08.2021 р та 30.07.2021 р. Останній в`їзд на територію України ним було здійснено 27.07.2021 року.

Як вбачається з відповіді на запит №250718147 від 11.02.2025 до Міністерства внутрішніх справ України, у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_2 транспортні засоби.

Згідно відповіді з ЄДДР №1225673 від 24.03.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно Актів від 21.07.2023 р., 05.09.2023 р., 12.06.2024 р., 12.02.2025 рголовним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Фірина О.В. був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 та вказано, що за даною адресою перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Так, підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника, є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи. Виконавцем здійснюється перевірка місця проживання боржника, місце реєстрації - якщо вони відрізняються. Про встановлення факту відсутності боржника за місцем реєстрації (проживання) складається акт. Додатково здійснюється перевірка майнового стану, надсилаються запити про встановлення факту працевлаштування та отримання доходів.

Отже, звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ч.1, п. 3, п.14 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 1 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчиненні дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій, пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, розшук боржника, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Тобто звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

Державний виконавець зобов`язаний перевірити всі наявні в нього відомості щодо місцезнаходження боржника.

Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження не відоме місце проживання, перебування, місцезнаходження боржника, зокрема, вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання, роботи, навчання, тощо.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи не містять відомостей, що постанова про відкриття провадження була направлена на адресу боржника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, головним державним виконавцем не надано суду доказів фактичного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження №65923994 на адресу боржника АДРЕСА_1 . Крім того, матеріали справи не містять і відомостей щодо отримання боржником копії постанови.

Крім того, головним державним виконавцем не було надано доказів і про отримання та ігнорування боржником викликів державного виконавця, тощо.

За такого, всупереч положенням закону, головним державним виконавцем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним здійснювалися заходи щодо виклику боржника до виконавчої служби. В матеріалах подання відсутнє підтвердження поштових повідомлень та поштових відправлень виконавчих документів на адресу проживання боржника, докази щодо направлення боржнику виклику виконавця, та отримання чи не отримання вказаного виклику боржником. Крім того, державним виконавцем не надано доказів здійснення запитів до державних органів та банків щодо перевірки майнового стану, місцезнаходження, тощо.

Також, у матеріалах подання відсутні будь-які докази щодо перевірки виконавцем відомостей стосовно перебування боржника в закладах охорони здоров`я, кримінально-виконавчих установах, що має значення для вирішення питання про оголошення у розшук боржника.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для розшуку боржника та необґрунтованість подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса) Фарини О.В. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2 у цивільній справі №490/149/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим воно задоволенню не підлягає.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 12, 81, 260, 261, 353, 438 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оголошення розшуку боржника, заінтересовані особи - стягувач ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали виготовлено 17 червня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова