Провадження № 2/369/70/25
19.06.2025 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
при секретарі судового засідання Липченко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі із спільної часткової власності -
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі із спільної часткової власності. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками по 41/100 частці кожен будинку АДРЕСА_1 .
18/100 частин будинку належала ОСОБА_4 , яка є їх рідною матір`ю. Ця частина належала їй згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.08.1985 р., а саме: кімната 2-4 пл 10,6 кв. м. і прибудова (якої зараз вже не існує по причині її повного руйнування).
За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, де спадкоємцем її майна був зазначений третій її та ОСОБА_5 син - ОСОБА_6 . Але на час смерті матері син проживав та був зареєстрований за іншою адресою: в АДРЕСА_2 . Заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін зі дня смерті спадкодавці - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не подавав. Таким чином, якщо спадкоємець протягом 6-місячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Помер ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийнявши спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_4 .
Якщо в зазначений законодавством строк у володіння спадщиною спадкоємець не вступає, спадкова маса переходить до спадкоємців першої черги, якими є найближчі родичі заповідача (чоловік/дружина, діти, батьки). Тому, згідно законодавства права на 18/100 частин будинку перейшли до нього та відповідача, які проживали на той час із ОСОБА_4 та були зареєстровані в цьому будинку і які подали 17.04.2001 р. заяву N?173 про прийняття спадщини (спадкова справа N?103/2001 в Державній нотаріальній конторі Київської області). Але у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , нотаріусом Яхно М.Є. - відмовлено в цьому і рекомендовано звернутись в суд. Тому за ним та відповідачем слід визнати право власності по 9/100 частин за кожним на вищевказаний будинок. Таким чином, і йому, і відповідачу належить по 50/100 частин кожному.
Вказав, що будинок розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м. Біля будинку є сарай літ «Б», під сараєм погріб, гараж літ «В». Будинок має: чотири житлових кімнати, площею 48,1 кв.м., коридор - площею 3,1 кв. м, комора - площею 6, 8 кв. м. , коридор - площею 3,0 кв.м., кухня - площею 7, 8 кв. м., коридор - площею 3,0 кв.м., санвузол - площею 1,7 кв.м.. всього - 82,5 кв.м.
Виходячи із розмірів будинку та наявності чотирьох житлових кімнат, поділ будинку в натурі відповідно до розмірів ідеальних часток співвласників технічно можливий. У даний час спірним будинком користується тільки відповідач. Позивач користуватися будинком не має можливості, тому що відповідач не допускає позивача до будинку, мотивуючи свою відмову тим, що немає поділу будинку в натурі. Між позивачем та відповідачем виникають непорозуміння та суперечки з приводу володіння цим майном і угоди про спосіб виділення в натурі наших часток із сумісного спільного володіння не досягнуто. З вказаного будинку позивач бажає виділити в натурі частку, що належить йому на праві спільної сумісної власності.
Просив суд:
визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на 9/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , які залишилися після смерті рідної матері, ОСОБА_4 ;
визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 9/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , які залишилися після смерті рідної матері, ОСОБА_4 ;
виділити в натурі майно, що належить позивачу, ОСОБА_2 , на праві спільної часткової власності, а саме 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 , атакож приміщення: житлову кімнату - площею 10,5 кв. м., житлову кімнату - площею 10,6 кв. м., житлову кімнату площею - 18,2 кв. м. та комору площею 6,8 кв. м;
виділити в натурі майно, що належить позивачу, ОСОБА_3 , на праві спільної часткової власності, а саме 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 , а також приміщення: житлову кімнату - площею 17,8 кв. м., коридор - площею 03,0 кв. м., коридор площею - 03,0 кв. м. та коридор площею 3,1кв.м;
виділити в натурі ОСОБА_2 в користування 50/100 (350 кв. м.) земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
21 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_3 ознайомився з матеріалами справи.
22 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_3 подав суду заяву про відкладення розгляду справи та продовження строку подачі відзиву.
09 червня 2020 року відповідач ОСОБА_3 подав суду заяву про відкладення.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2020 рокупо справі призначено судову експертизу, на вирішення якої поставити наступне запитання: Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у натурі 1/2 частку із житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до рівних часток двох співвласників, якщо так, то які варіанти виділення цієї 1/2 частки із житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами можливо визначити відповідно до рівних часток двох його співвласників (по 1/2 належить кожному) і вимог нормативно-правових актів?
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2021 року провадження по справі відновлено.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2021 рокупо справі призначено судову експертизу.на вирішення якої поставити наступне запитання: Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити у натурі 1/2 частку із житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до рівних часток двох співвласників, якщо так, то які варіанти виділення цієї 1/2 частки із житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами можливо визначити відповідно до рівних часток двох його співвласників (по 1/2 належить кожному) і вимог нормативно-правових актів?
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2023 року провадження по справі відновлено.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивач по справі ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Солом`янським ВДРАЦС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ).
У підготовчому судовому засіданні 15 травня 2024 року протокольною ухвалою залучено у якості позивача ОСОБА_1 як спадкоємця померлого ОСОБА_2 .
У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі за наявними в матеріалах справи документами. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином.Судова кореспонденція відправлялась відповідачу на останню відому адресу. Конверти повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Також виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на сайті суду.
Також суд зважує, що відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи. Але у подальшому до суду не з`являвся, причини неявки суду не повідомлені, відзиву не надходило.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року за № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками по 41/100 частці кожен будинку АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем зазначеного в заповіті майна (будинку) ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його син - Відповідач, ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_1 . Йому теж належить 41/100.
Згідно змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.07.1998 року спадкове майно, на яке видано це свідоцтво позивачу, складається з 41/100 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва жилого будинку на праві особистої власності, посвідченого Боярською нотаріальною конторою 25.10.1970 року за реєстраційним 3274, зареєстрованого в Київському міжміському бюро інвентаризації 03 лютого 1970 року за N? 3336. Співвласником інших 41/100 частин буди іну володіє відповідач.
18/100 частин будинку належала ОСОБА_4 , яка є рідною матер?ю позивача та відповідача. Ця частина належала ій згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.08.1985 р., а саме: кімната 2-4 пл 10,6 кв. м. і прибудова (якої зараз вже не існує по причині її повного руйнування).
Після смерті ОСОБА_4 , вона залишила заповіт, посвідчений 02.06.1988 р. першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 4-5362, де спадкоємцем її майна був зазначений третій її та ОСОБА_5 син - ОСОБА_6 , який проживав на той час та був прописаний за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
Заяву про прийняття спадщини в шестимісячний термін зі дня смерті спадкодавиці - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 не подавав.
Якщо в зазначений законодавством строк в володіння спадщиною спадкоємець не вступає, спадкова маса переходить до спадкоємців першої черги, якими є найближчі родичі заповідача (чоловік/дружина, діти, батьки). Тому, згідно законодавства права на володіння 18/100 будинка перейшли до позивача та відповідача, які проживали на той час із ОСОБА_4 та були зареєстровані в цьому будинку і які подали 17.04.2001 р. заяву N?173 про прийняття спадщини (спадкова справа N?103/2001 в Державній нотаріальній конторі Київськой області).
В 2018 році позивач та відповідач звернулися до державної нотаріальної контори Київської області з заявою про надання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , нотаріусом Яхно М.Є. було відмовлено в цьому і рекомендовано звернутись в суд.
Будинок розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м. Біля будинку є сарай літ «Б», під сараєм погріб, гараж літ «В». Будинок має: чотири житлових кімнати, площею 48,1 кв.м., коридор - площею 3,1 кв. м, комора - площею 6, 8 кв. м. , коридор - площею 3,0 кв.м., кухня - площею 7, 8 кв. м., коридор - площею 3,0 кв.м., санвузол - площею 1,7 кв.м.. всього - 82,5 кв.м.
У даний час спірним будинком користується тільки відповідач. Позивач користуватися будинком не має можливості, тому що відповідач не допускає позивача до будинку, мотивуючи свою відмову тим, що немає поділу будинку в натурі. Між позивачем та відповідачем виникають непорозуміння та суперечки з приводу володіння цим майном і угоди про спосіб виділення в натурі наших часток із сумісного спільного володіння не досягнуто.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивач по справі ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть видане Солоямянським відділом державної реєстраціїактів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м.Київ ) від 30 червня 2023 року сереї НОМЕР_2 . Правонаступником після смерті позивача є його син ОСОБА_1 , який у встановленому законом порядку прийняв спадщину та заведена спадкова справа № 258/2023 в Боярській державній нотаріальній конторі.
Згідно вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Згідно статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до ч.1,2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Враховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах норм чинного законодавства, які позивачка не порушує, частка позивачки в спільній частковій власності має окремий вихід, при цьому не порушуються права інших співвласників, суд вважає, що позов слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно п.6.Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.
Положеннями п.1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, (надалі - Інструкція), встановлено, що Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 19.12.2018 року у справі № 1301/362/2012 системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , після смерті якого правонаступником є йог син - ОСОБА_1 , є власником частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
- Житловий будинок типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 82,5 кв.м в тому числі житлова площа 57,1 кв.м, адреса АДРЕСА_1
До складу нерухомого майна належать наступні господарські будівлі та споруди: сарай літ «Б», погріб під «Б» , гараж літ «В»., огорожа N?4, огорожа N?6, огорожа N? 7, ворота N?8, хвіртка N?9, хвіртка N?5, вигріб.
З наведеного у сукупності вбачається, що майно, яке належить позивачу на праві спільної часткової власності фактично можливо виділити, влаштувати окремий вхід.
Можливість виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна, належного позивачу підтверджується відповідним висновком, дійти згоди щодо поділу майна в добровільному порядку сторони не можуть, а тому заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами по справі та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст ст. 317, 319, 321, 355, 356, 364, 367, 370, 372, 377 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ майна в натурі із спільної часткової власності - задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 право власності на 9/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 9/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Виділити в натурі майно, що належить позивачу, ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності, а саме 54/100 частини будинку АДРЕСА_1 , атакож приміщення: : житлова кімната - площею 17,8 кв. м., комора - площею 6,8 кв. м., коридор площею - 3,0 кв. м. та коридор площею 3,1 кв. м., коридор площею - 3,0 кв. м., санвузол - площею 1,7 кв. м., кухня - площею 7,8 кв. м., всього 43,2 м. кв. та господарські будівлі та споруди: гараж літ «В»., огорожа N?6, огорожа N? 7, ворота N?8, хвіртка N?9, вигріб.
Виділити в натурі майно, що належить відповідачу, ОСОБА_3 , на праві спільної часткової власності, а саме 46/100 частини будинку АДРЕСА_1 , а також приміщення: житлову кімнату - площею 18,2 кв. м., житлову кімнату - площею 10,6 кв. м., житлову кімнату - площею 10,5 кв. м., всього 39,3 кв.м. та господарські будівлі та споруди: сарай літ «Б», погріб під «Б» , огорожа N?4, хвіртка N?5.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію в різниці вартості часток в розмірі 23 006 грн. (двадцять три тисячі шість грн.).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за проведену експертизу в розмірі 13 192,87 грн. (тринадцять тисяч сто дев`яносто дві грн. 87 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст виготовлений 19 червня 2025 року.
Суддя