КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 червня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/21062/23

Головуючий у першій інстанції - Козленко Г.О.

Апеляційне провадження № 2-ві/824/56/2025

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г. у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Тути Інни Вікторівни на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Бучанської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дитини разом з батьком та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання визначення місця проживання дитини разом із матір`ю,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року заяву адвоката Колесник Г.К., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходів забезпечення позову тимчасово до вирішення судом даного спору шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування доньки ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 засобами телефонного та електронного зв`язку: Telegram, Viber, Whatsapp на аккаунт за номером телефону матері ОСОБА_1 : НОМЕР_1 та/або програм Zoom та Skype щодня з урахуванням режиму дня дитини.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 04 квітня 2025 року адвокат ОСОБА_2 - Тута І.В. подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційні скарги, ідентичного змісту, які були зареєстровані Київським апеляційним судом 07 квітня 2025 року за вх.№43174 та за вх.№43320.

Для розгляду апеляційних скарг визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Сушко Л.П., суддів, які входять до складу колегії: Болотов Є.В., Музичко С.Г.

08 квітня 2025 року Київським апеляційним судом витребувано з Солом`янського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи №760/21062/23.

01 травня 2025 року вищевказані матеріали цивільної справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 травня 2025 року поновлено адвокату Туті І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року та відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 25 червня 2025 року о 09 год. 30 хв.

20 червня 2025 року до Київського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г.

Заява про відвід обґрунтована тим, що 29 травня 2025 року ОСОБА_1 подала дисциплінарну скаргу до Вищої ради правосуддя на суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г., яку 30 травня 2025 року зареєстрували під єдиним унікальним номером справи «Г-2910/0/7-25 та здійснено розподіл.

Вважає, що до початку судового засідання у суддів заздалегідь сформується особисте упереджене ставлення до заявниці, що свідчитиме про їхню зацікавленість у негативному розгляді даної скарги по відношенню до ОСОБА_1 , а також наявність дисциплінарної скарги сформує явну упередженість суддів Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г.

Тому, з метою запобігання в подальшому будь-якої недовіри з боку осіб, що приймають участь у справі та забезпечення справедливого, своєчасного, об`єктивного та неупередженого розгляду справи, а також поставлення під сумнів законність прийнятого ними рішення, ОСОБА_1 вважає, що заяву про відвід необхідно задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 червня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г. визнано необґрунтованим. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г. для автоматизованого розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 33 ЦПК України з метою визначення судді для її розгляду .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2025 року вирішення питання про відвід передано судді-доповідачу Саліхову В.В.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про відвід, суд дійшов до висновку, що заявлений відвід задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, перелік підстав для відводу чітко визначений законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто, має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є не об`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід суддів, апеляційний суд приймає до уваги те, що у заяві про відвід не наведено фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи необ`єктивність у цій справі.

В усякому разі, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 36 ЦПК України).

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Правосуддя повинно не тільки чинитись, повинно бути також видно, що воно чиниться. Важливим питанням є довіра, яку суду повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (Рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України».

Суть заявленого відводу зводиться до того, що ОСОБА_1 подала до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу на суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г., з огляду на що колегія суддів матиме упереджене ставлення до заявниці.

Однак такі твердження є безпідставними, з огляду на те що Рада Суддів України у рішенні №34 від 08 червня 2017 року, роз`яснила, що наявність у провадженні Вищої ради правосуддя скарги щодо судді не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної справи.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відтак, доводи, якими ОСОБА_1 мотивує заяву про відвід колегії суддів не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності цих суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію», якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини. Факт подання до Вищої ради правосуддя скарги щодо суддів не є підставою для їх відводу та не свідчить про їх упередженість та необ`єктивність.

Інших доводів, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, з посиланням на ст. 36 ЦПК України, заява про відвід не містить.

Оскільки, заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість та необ`єктивність колегії суддів або інших підстав, визначених ст. ст. 36, 37 ЦПК України, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Київського апеляційного суду Сушко Л.П., Болотова Є.В., Музичко С.Г. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.В. Саліхов