Справа № 491/244/25
Провадження № 6/491/11/25
УХВАЛА

16 червня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гули О.Р.,

учасників справи: представника заявника (боржника) - адвоката Негуляєва М.А.,

стягувача - ОСОБА_1 ,

представника стягувача - адвоката Бойка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 491/244/25 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, боржник: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця вказувала на те, що діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, а батько дітей (боржник) добровільно кошти на утримання дітей не надає. Це зумовило заявницю звернутись до суду з відповідною заявою, що є способом захисту права неповнолітніх дітей на належне матеріальне забезпечення.

14 квітня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а саме ОСОБА_3 - до 09 березня 2034 року (включно), надалі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (включно).

29 травня 2025 року адвокат Негуляєв Максим Анатолійович від імені боржника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник зазначив, що 14 квітня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області видав вищезазначений судовий наказ у справі № 491/244/25 про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважають, що зазначений судовий наказ як виконавчий документ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з огляду на не проживання дітей з матір`ю на день звернення до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів. Діти знаходяться на утриманні батька, оскільки проживають з ним. Крім того, з наявної інформації мати дітей - ОСОБА_1 на початку війни виїхала з України та проживає в одній із європейських країн.

Ухвалою суду від 29 травня 2025 року заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду. Також за клопотанням представника боржника витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України з 01 лютого 2022 року по теперішній час ОСОБА_1 (а.с.14).

03 червня 2025 року на виконання ухвали суду від 29 травня 2025 року про витребування доказів від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла відповідна інформація (а.с.19).

16 червня 2025 року під час розгляду заяви, після задоволення судом клопотання про долучення доказів представника заявника (боржника) - адвоката Негуляєва М.А., який приймав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, останній вийшов із конференції, повідомивши секретарю судового засідання в телефонному режимі, що вимкнули світло і він не має можливості поновити свою участь у судовому засіданні. Не заперечує проти продовження розгляду справи у його відсутність. Крім того, в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи за відсутності боржника та його представника, вимоги заяви/клопотань підтримують в повному обсязі, просять задовольнити (а.с.35).

Враховуючи викладене, заслухавши думку стягувача та її представника, взявши до уваги заяву ОСОБА_5 , положення частини п`ятої статті 212 ЦПК України, суд на місці постановив ухвалу про продовження розгляду справи без участі представника заявника (боржника) та самого заявника. Ухвала занесена секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.

Стягувач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бойко О.О. у судовому засіданні зазначили, що не визнають вимоги заяви боржника, оскільки останній зловживає правами. Шлюбі відносини припинились за ініціативою саме батька дітей (боржника). Заявник та його представник не зовсім коректно надали інформацію суду. Оскільки стягувач домовилась із матір`ю боржника, що мати буде приглядати за дітьми на час її тимчасової відсутності для пошуку роботи за кордоном. Акт і довідка, долучені стороною боржника, що мати не проживає з дітьми, не відповідає дійсності.

Заслухавши пояснення представників учасників по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті,суд доходить до наступного висновку.

Встановлено, що 14 квітня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (справа № 491/244/25, провадження № 2-н/491/25/25).

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

В силу статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України).

Згідно зі статтею 173 ЦПК України, суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, частина друга статті 432 ЦПК України передбачає невичерпний перелік самостійних підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Наявність таких обставин підлягає доказуванню боржником.

Зміст заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, вказує на те, що заявник (боржник) вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на дітей, тобто відсутності права на їх отримання, відповідно відсутності обов`язку батька сплачувати аліменти на користь матері, в силу не проживання дітей з матір`ю на день звернення до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів. Діти знаходяться на утриманні батька, оскільки проживають з ним.

Саттею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на об`єм їх прав та не звільняє від обов`язків відносно дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Відповідно до частини п`ятої статті 185 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Судом встановлено, що на день звернення до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів, факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю підтверджується наданою стягувачем довідкою, виданою старостою Гандрабурівського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади № 119 від 05 березня 2025 року (а.с.8 справи № 491/244/25, провадження « 2-н/491/25/25).

Таким чином, оскільки на час видання судом судового наказу місце проживання малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значилось разом з матір`ю, то відсутні підстави вважати, що обов`язок ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання дітей відсутній.

Крім того, під час розгляду цієї заяви стягувачем ОСОБА_1 були надані додаткові докази, а саме довідку старости Гандрабурівського старостинського округу Ананьївської міської територіальної громади № 292 від 09 червня 2025 року, яка підтверджує факт проживання дітей з матір`ю (а.с.57).

Заявником (боржником) цей факт не спростовано, а також не доведено, що на день звернення стягувача до суду із заявою про винесення судового наказу про стягнення аліментів діти проживали разом з батьком.

Посилання заявника (боржника) на виїзд матері (стягувача) на початку введення на території України воєнного стану з України та проживання в одній із європейських країн, не являється належним доказом відсутності обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, дана обставина не підтверджена при розгляді справи. Стягувач дійсно виїжджала за межі України на короткотривалий час, про що сама зазначила в ході судового засідання.

Суд вважає, що боржник не довів наявність підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 3 частини першої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовляється, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу виданого 14 квітня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області у цивільній справі № 491/244/25 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити

Ухвала суду згідно частини першої статті 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена згідно частини першої статті 354 ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

У відповідності до підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Копію цієї ухвали вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 19 червня 2025 року.

Суддя О.О. Желясков

Ухвала суду набрала законної сили "_____"____________________20____року.

Оригінал ухвали суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 491/244/25 (провадження № 6/491/11/25) Ананьївського районного суду Одеської області.