532/377/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., з участю секретаря судового засідання Демидюк О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки за відсутності сторін цивільну справу № 532/377/25 за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 у якій прохає винести рішення яким збільшити розмір аліментів, щостягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 виданий 16.11.2021, орган, що видав 5325, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтований тим, що згідно рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.11.2010 по справі № 2-166/2010, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.02.2011 з відповідачки ОСОБА_3 на його користь стягуються аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області по справі № 532/1259/24 від 04.11.2024 відповідачка була позбавлена батьківських прав щодо сина-неповнолітнього ОСОБА_2 , 2008 р.н. Вказує, що позбавлення батьківських прав не припиняє обов`язку відповідачки утримувати ОСОБА_2 , 2008 р.н. Його доходи не дозволяють позивачу належним чином забезпечити потреби сина. Син в силу свого віку кожного дня потребує досить великих грошових витрат. Крім того він зростає і витрати на нього збільшуються також. Він виховує сина самостійно, піклується про нього, докладає максимальних зусиль для того щоб у дитини було все, що потрібно, але його доходів не вистачає на належне утримання сина. З 2010 року, коли було прийнято рішення суду про стягнення аліментів з відповідачки, фактично змінилися обставини, якими суд в 2010 році аргументував саме такий розмір стягнутих аліментів з відповідачки.

Тка в рішенні суду, основною підставою стягнути з відповідачки саме 1/6 частку доходу стала наявність у неї ще двох дітей від першого шлюбу: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На час звернення позивача з даним позовом, діти відповідачки від першого шлюбу досягли повноліття, а тому відсутні правові підстави враховувати їх наявність як підставу для зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_2 , 2008 р.н.

При цьому прохає врахувати, що за ці роки істотно змінилися витрати, які він несе на дитину, так як ціни зросли в 4 та більше разів, як на продукти харчування так і на одяг та необхідні речі.

В провадженні Кобеляцького ВДВС у Полтавському районі Полтавської області перебуває ВП № 60575227 з примусового виконання виконавчого листа виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області № 2-166 від 23.02.2011 про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 аліментів на користь позивача. Позивач вважає, що відповідачка є працездатною, а тому повинна сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, що визначений як мінімальний діючим законодавством, а саме: 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прохає збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідачки до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та при винесенні рішення врахувати, що обставини, якими було зумовлено стягнення меншого розміру аліментів фактично припинили свою дію.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 18.02.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М.

Ухвалою від 11 березня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 07 квітня 2025 року.

07 квітня 2025 року судове засідання відкладено на 11 червня 2025 року у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 532/2110/22.

У судове засідання 11 червня 2025 року:

- позивачем до суду подано заяву, у якій останній прохає справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

- відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 10.02.2010, актовий запис № 49 (а.с.7).

03.11.2010 Кобеляцьким районним судом Полтавської області винесено рішення, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки всіх доходів (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про охоронудитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Cт. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192СКУкраїни зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилається на те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та на даний час їхній спільний з відповідачкою син потребує значно більшого догляду та матеріального забезпечення.

При визначенні нового розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

У сукупності наведеного, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у межах заявлених позивачем позовних вимог з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, які понесені позивачем і документально підтвердженні.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20коп.,за ставками судового збору на час пред`явлення позивачем позову, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.11.2010 та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.11.2010 у справі № 2-166/2010 р. та повернути виконавчий лист до суду.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідачеві направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Роз`яснити відповідачеві, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Роз`яснити позивачеві, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Найменування або ім`я сторін та їхнє місцезнаходження:

Позивач: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя