Справа № 702/551/25
Провадження № 2-н/702/30/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

24.06.2025 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Жежер Ю.М., розглянув матеріали заяви комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги,

встановив:

Представник заявника 20.06.2025 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з резолютивною частиною заяви представник заявника просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище суму боргу за спожиті житлово комунальні послуги у розмірі 10 238,88 грн.

У заяві про видачу судового наказу заявником зазначено, що боржником є фізична особа, яка не виконала зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання. Водночас, до заяви додано лише копії договорів № 31-ТІ від 01.10.2020 та 39-ТІ від 01.10.2020 з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії (із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання) які укладені між КП «Теплокомуненерго» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Надані договори свідчать про укладення правовідносин саме з ФОП ОСОБА_1 , а не з фізичною особою як споживачем, яка вказана як боржник у заяві. При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що відповідні договірні зобов`язання перейшли або були укладені з фізичною особою, яка зазначена в якості боржника, чи що така особа приймала умови договору і фактично користувалася відповідними послугами. Також відсутні рахунки, акти наданих послуг, підписи боржника або інші належні докази, які б засвідчували наявність заборгованості саме за фізичною особою.

Таким чином, надані матеріали не підтверджують існування безспірного зобов`язання між заявником та боржником фізичною особою, що є обов`язковою умовою для видачі судового наказу.

А тому суд вважає, що представником заявника не надано доказів (договорів), укладених між заявником КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище з індивідуальним споживачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за якими пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості з надання житлово-комунальних послуг за період з 01.07.20.2024 по 13.06.2025.

У випадках споживання послуг без укладання договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у формі, визначеній чинним законодавством. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Враховуючи, що до заяви про видачу судового наказу не додано письмові договори, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за період часу із 01.07.20.2024 по 13.06.2025, укладеного з КП «Теплокомуненерго» м. Монастирище з індивідуальним споживачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що заява подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 60 - 166, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

У видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Теплокомуненерго» міста Монастирище до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово - комунальні послуги, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (з дня вручення копії ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР