н/п 2/490/1819/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

09 червня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі:головуючогосуддіЧулуп О.С.

при секретарі- Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

третя особа: виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав

встановив:

Позивач звернулась з позовом до відповідача в якому просить:

1) встановити факт того, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснює самостійне виховання та повне фінансове утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2) позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позову позивач вказує, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України відповідач разом з сином виїхали до Польщі. 26 серпня 2023 року син самостійно повернувся до України в той час як відповідач ОСОБА_2 залишилась проживати у Польщі. Позивач вказує, що відповідач не планує повертатися жити до ОСОБА_4 , у зв`язку з чим було розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Позивач вказує, що з вересня 2023 року сина ОСОБА_5 знаходиться повністю на його утриманні. Між ним та дитиною доброзичливі відносини. Мати не приймає участі в матеріальному утриманні сина. В свою чергу позивач як батько дитини, несе всі обов`язки щодо утримання та виховання дитини, однак не має можливості одноособово без дозволу матері вирішувати безліч питань стосовно їх дитини.

Позивач зазначив, що він бажає придбати синові його власне житло, проте через відсутність заяви-згоди матері неможливо укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, встановлення факту самостійного виховання надасть позивачу можливість для подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, його переміщення та переміщення дитини закордон, а також зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання дитини. В свою чергу мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться його фізичним та духовним розвитком, участі в житті дитини не приймає.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задоволити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена судом.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2024 року згідно якого шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Судом досліджено акт обстеження умов проживання від 18.03.2024 року згідно якого проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_1 (батько), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син). Умови проживання: наявна газова колонка, опалення. Хлопець має власну кімнату в якій наявні необхідні меблі та обладнання для занять та відпочинку, дитина має необхідні речі, взуття, харчування. Батько мешкає в окремій кімнаті. В квартирі чисто та затишно. Для неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком створені належні умови для нормального життєдіяльності та розвитку. Між батьком та сином доброзичливі відносини. Хлопець чутливо ставиться до того, що мати не проживає з ними, але бажає проживати в Україні з батьком.

Судом досліджено лист служби у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 25.01.2024 року згідно якого надано роз`яснення порядку отримання дозволу органу опіки та піклування на придбання житла на ім`я неповнолітньої дитини, а саме вказано, що під час укладання договору купівлі-продажу у нотаріуса повинні бути присутні обидва батьки та давати нотаріально посвідчену заяву-згоду на укладання правочину неповнолітньою дитиною та підписання відповідних документів.

Судом досліджено характеристику на ім`я ОСОБА_1 надану начальником Миколаївської митниці ОСОБА_6 . Згідно вказаної характеристики повідомлено, що з 22.08.2023 року повідомлено, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника митного поста «Первомайськ» Миколаївської митниці. За час роботи в митниці зарекомендував себе з позитивного боку як досвідчений фахівець митної справи та володіючий організаторськими здібностями керівник.

Судом досліджено довідку про доходи ОСОБА_1 від 16.01.2024 року згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 має стабільний дохід.

Судом досліджено лист Миколаївського ліцею № 22 від 29.01.2024 року згідно якого повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 9-А класі Миколаївського ліцею № 22. ОСОБА_7 виважений, стриманий, має переважно достатній рівень сформованості навчальних досягнень. До початку повномасштабного вторгнення дитина проживала у повній сім`ї, родина приділяла суттєву увагу питанням навчання. З початком війни ОСОБА_3 проживав разом з мамою за кордоном, що мало вплив на якість навчання. Мама підтримувала зв`язок з класним керівником, однак учень перестав здавати своєчасно навчальні роботи, почались проблеми з відвідуванням дистанційних уроків. Мати ОСОБА_5 останній раз спілкувалась з класним керівником 28 листопада 2023 року. За час проживання дитини з батьком ОСОБА_5 став організованішим, більш відповідальним. Перестав пропускати уроки, своєчасно здає навчальний матеріал. Батько активно спілкується з класним керівником, вживає усіх дієвих засобів впливу на сина, що відображається на відношенні до навчання. До ліцею сина влаштовував батько, вів діалоги з адміністрацією також батько.

Судом досліджено лист Державної прикордонної служби України від 14.04.2025 року згідно якого вбачається, що починаючи з 05.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 неодноразово виїжджала за кордон. Останній перетин кордону 15.09.2024 року, пункт пропуску «Грушів», напрям «виїзд».

Судом досліджено висновок виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 03.06.2025 року про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 частини першоїстатті 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Так наявними матеріалами справами підтверджується, що позивач одноосібно виховує та утримує дитину з вересня 2023 року. За такого позовні вимоги в частині встановлення факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 дитини неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід задоволити.

Щодо вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, то слід зазначити наступне.

Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей.

Відповідно до частини першоїстатті 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції ( 995_004 ) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

При позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність зміни ставлення до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому важливе значення має висновок виконкому органу місцевого самоврядування про доцільність або передчасність застосування такого заходу. Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Більше того, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Дана позиція висловлена в рішенні Верховного суду у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017р.)

Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів, що підтверджують систематичне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків чи щодо існування інших обставин на підтвердження підстав для позбавлення батьківських прав.

Ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав матері лише віддалить дитину від матері та призведе до остаточного розриву цих зв`язків.

Судом встановлено, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, не буде забезпечувати належний захист прав та інтересів дитини, а тому вважає за необхідне в даній частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст.12,13,258-259,264-265,268,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених 284ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя