Справа № 465/9874/24 Головуючий у 1 інстанції: Пилип`юк Г. М.
Провадження № 22-ц/811/1104/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вертас Марії Михайлівни на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року в складі судді Пилип`юк Г.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно судового наказу Залізничного районного суду м. Львова №462/4977/24 від 20.06.2024 року з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав недотримання вимог, передбачених ст. 175 ЦПК України. Зокрема, запропоновано позивачу надати засвідчену належним чином копію судового наказу №462/4977/24 від 20.06.2024.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.12.2024 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів передано за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвалю Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки до матеріалів справи не додано свідоцтва про народження доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 про розірвання шлюбу (№465/3126/24). Також, звернуто увага позивача на те, що він у позовній заяві не зазначив у кого знаходяться оригінали документів, копії яких додано до заяви; до позовної заяви не додано її копії та всіх документі, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів визнано неподаною та повернуто позивачу.

Позивачу роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із такою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подала адвокат Вертас М.М. На переконання апелянта, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, дії суду порушують права позивача на доступ до правосуддя.

В обґрунтування доводів скарги покликається на те, що копію ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2025 про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 19.03.2025, в один день з ухвалою суду від 03.03.2025 про визнання неподаною та повернення позовної заяви. На випередження, 24.02.2025 позивачем, на виконання вимог ухвали від 19.02.2025, до суду було скеровано заяву про усунення недоліків, проте, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 виконав вимоги ухвали не в повній мірі.

Звертає увагу на те, що нормами законодавства не передбачено жодних вимог, що додані до позовної заяви документи для відповідача мають бути належно завірені. Позивачем долучено до позову пакет документів для відповідача копію позовної заяви і всіх доказів, що були наявні в нього і додані до позову. Також, до суду позивачем надані всі докази із засвідченням їх згідно ч.5 ст. 95 ЦПК України

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з такого.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом. Зокрема, суд вказав, що ухвалою від 19.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано п`ять днів, з моменту отримання копії ухвали, на усунення недоліків заяви, однак такі недоліки усунуті позивачем не в повній мірі. Як зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як вбачається із позовної заяви з додатками для відповідача, які подаються на підставі ч. 1 ст. 177 ЦПК України, такі не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України. Вказаний недолік позивачем не усунуто, належним чином засвідчених копій додатків для відповідача не надано.

Крім цього, позивачем у позовній заяві зазначено, що 12.08.2024 рішенням Франківського районного суду м. Львова у справі 465/3126/24 розірвано шлюб між ним та відповідачкою, однак таке рішення в матеріалах справи відсутнє. Судовий наказ наданий позивачем лише в одному примірнику для суду, для відповідача такий примірник судового наказу позивачем не надано.

Щодо усунення даних недоліків позивач долучає до матеріалів справи рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 та судовий наказ від 20.06.2025 року, однак примірник такого рішення та судовий наказ для відповідача, не засвідчені належним чином відповідно до вимог ст. 95 КПК України.

Крім цього, суд вважав за необхідне зазначити, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року долучене позивачем, не відповідає вимогам процесуальних кодексів та інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Вимоги щодо змісту і форми позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно із пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною першою ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Згідно положень частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу (форма та зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 статті 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. При цьому підставою для такого рішення може бути недодержання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються.

Одночасно частинами 2, 4, 5 статті 95 ЦПК України, яка регламентує вимоги до письмових доказів, встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2 подав позовну заяву з додатками та доказами про сплату судового збору, а також копію позовної заяви з додатками для відповідача.

На виконання вимог ухвали Франківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2024 року, позивач надав суду належно завірений судовий наказ Залізничного районного суду м. Львова №462/4977/24 від 20.06.2024.

Після передачі справи за підсудністю до Залізничного районного суду, ухвалю Залізничного районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки до матеріалів справи не додано свідоцтва про народження доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року про розірвання шлюбу (№465/3126/24). Також, звернута увага позивача на те, що він у позовній заяві не зазначив, у кого знаходяться оригінали документів, копії яких додано до заяви; до позовної заяви не додано її копії та всіх документі, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

На виконання вимог ухвали від 19.02.2025 позивач надав копію рішення Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року про розірвання шлюбу у справі №465/3126/24 для суду та відповідача, а також копію судового наказу №462/4977/24 від 20.06.2024 для відповідача. Крім цього, позивач звернув увагу суду на те, що при поданні позовної заяви ним долучено копію цифрового документу, а саме актового запису про народження доньки ОСОБА_3 з Єдиного порталу державних послуг «Дія». Долучена копія містить всі реквізити, які необхідні для ідентифікації цифрового документа. Додатково повідомлено суд про те, що донька проживає з відповідачкою, відповідно оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_3 знаходиться у відповідачки.

Повертаючи позовну заяву у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не долучено до позовної заяви належним чином завірених копій документів для направлення відповідачу, однак суд не врахував, що за приписами ст. ст. 175, 177 ЦПК України вказаних вимог до позовної заяви та документів, що до неї додаються, процесуальним законодавством не передбачено.

Колегія суддів зауважує, що цивільне процесуальне законодавство вимагає скріплення власноручним підписом учасника справи саме документів, поданих у паперовій формі, а не їх копій.

Відтак, недоліки посвідчення додатків до позовної заяви самі по собі не можуть слугувати підставою для її повернення позивачу. У даному випадку суд помилково зазначив про наявність неналежно оформлених доказів, що стосується питання їх оцінки, яке при прийнятті рішення про відкриття провадження у справі судом не вирішується.

Формальний підхід при вирішенні питання прийняття до розгляду позову (заяви) та відкриття провадження у справі є неприпустимим.

Суд першої інстанції в цій справі помилково та необґрунтовано вказав про наявність таких недоліків у позовній заяві, які не вказують на неможливість відкриття провадження у справі.

Залишення без руху, а тим більше повернення позовної заяви з підстав, викладених судом, є порушенням вимог процесуального законодавства, адже судом першої інстанції фактично надано оцінку доказам, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, при вирішенні питання про відкриття провадження, а не при прийнятті рішення суду по суті спору, чим допущено порушення приписів ст. ст. 185, 187, 263-265 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд вважає, що постановлену ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року про повернення позовної заяви необхідно скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвокатат Вертас Марії Михайлівни задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2025 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 17 червня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк