Справа №345/2065/25
Провадження № 2/345/1081/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовною заявою Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що Калуською міською радою прийнято рішення «Про надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення», площею 0,3609 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , для реконструкції нежитлових будівель громадянину ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Калуської міської ради від 25.08.2022 р. продано у власність відповідачу ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку по АДРЕСА_1 для реконструкції нежитлових приміщень. Також вирішено затвердити ОСОБА_1 ціну продажу земельної ділянки з розрахунку за 1 кв.м. 151,00 грн. в сумі 544 959,00 грн. та графік надходження платежів за викуп земельної ділянки. Окрім того, умовами договору визначено, що платежі згідно графіку сплачуються з урахуванням індексів інфляції.

07.10.2022 року Калуська міська рада та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Рожковецьким І.В. та зареєстрований в реєстрі за №2218. За умовами даного договору продавець передає за плату, а покупець приймає у власність і оплачує земельну ділянку на АДРЕСА_1 , площею 0,3609 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:005:0226. Відповідно до розділу 2 договору ціна продажу земельної ділянки складає 544 959,00 грн. Сума, зазначена в п.2.1 цього договору, сплачується в такому порядку: до 25.10.2022 року 272 479,50 грн., до 25.11.2022 року 54495,90 грн., до 25.12.2022 року - 54495,90 грн., до 25.01.2023 року - 54495,90 грн., до 25.02.2023 року - 54495,90 грн., до 25.03.2023 року - 54495,90 грн. При цьому платежі згідно даного договору сплачуються з урахуванням індексів інфляції.

Також сторони погодили, що у разі порушення строків оплати, передбачених п.2 договору, покупець сплачує продавцю пеню, нараховану із розрахунку 120% облікової ставки НБУ, розрахованої за кожен день прострочення платежу від суми недоплати, що склалася після терміну, передбаченого цим договором.

24.04.2023 року Калуська міська рада отримала заяву громадянина ОСОБА_1 із проханням зняти заборону відчуження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,3609 га. 16.08.2023 року ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надання листа про зняття заборони відчуження земельної ділянки у зв`язку із несплатою інфляційних виплат та пені. ОСОБА_1 нараховано наступні інфляційні виплати у розрізі місяців: грудень 2022 381,47 грн.; січень 2023 381,47 грн., лютий 2023 435,97 грн., березень 2023 381,47 грн. Таким чином, інфляційні виплати у загальному складають 1580,38 грн. Також ОСОБА_1 нараховано пеню за порушення строків оплати: 28.11.2022 179,16 грн., 26.12.2022 89,58 грн., 30.01.2023 268,74 грн., 27.02.2023 134,38 грн., 31.03.2024 313,54 грн. Отже, сума пені в загальному складає 985,40 грн. Тому за період з 07.10.2022 року по 26.01.2023 року відповідач зобов`язаний сплатити на користь Калуської міської ради заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2022 року в розмірі 2565,78 грн. За таких обставин представник позивача змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача на користь Калуської міської ради заборгованість згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2022 року в розмірі 2565,78 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Звертає увагу суду, що наразі достатньо чітко врегульовані наслідки прострочення виконання зобов`язань за договорами позики. А саме фактично позичальники звільняються від будь-якої відповідальності, у зв`язку із неможливістю виконати зобов`язання за договором позики в період воєнного стану і ці обставини не потребують додаткового доведення.

Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. В свою чергу відповідно до ч. 2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Керуючись вищевказаною нормою, Торгово-промислова палата ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин. З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин.

Відповідач зазначає, що 07.10.2022 року між ним та Калуською міською радою був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, який став предметом даного спору. 554 959,00 грн. для особи похилого віку є доволі значною сумою, враховуючи навіть розтермінування сплати на 6 місяців. Але, зваживши свої можливості, відповідач вирішив укласти вказаний вище договір, не чекаючи закінчення цієї жахливої війни. Основним чинником, що послужило прийняттю відповідачем такого рішення, стало узгодження надання йому фінансової підтримки від дітей, які мають власний бізнес.

Відповідач просить врахувати, що з жовтня 2022 року почалися масові відключення світла по всій території України, що мало наслідком суттєве падіння спроможності малого бізнесу. Після частих акцентованих ракетних ударів росії по Бурштинській ТЕС діти відповідача у листопаді 2022 року прийняли рішення про залишення своїх домівок і пошук безпеки для своїх дітей за межами України. Наслідком цього стало різке погіршення здоров`я його дружини та відповідно значні потреби коштів на її лікування. Таким чином, відповідач втратив будь-яку фінансову підтримку від дітей, що спричинило незначні протермінування оплат згідно графіку, вказаного у договорі.

Відповідач зазначає, що коли на війні загинув його похресник, то його серце не витримало і у січні 2023 року він потрапив до Івано-Франківської ОКЛ з діагнозом інфаркт міокарда. Таким чином, відповідач втратив можливість дотримання належного виконання умов договору купівлі-продажу, що є предметом даного спору. Вся сума коштів, яка була сплачена за умовами цього договору після його хвороби здійснювалася за запозиченнями, які відповідач повертає по даний час. Отже, обставини, які спричинили неналежне виконання умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, однозначно пов`язані з російською агресією проти України. Відповідач є особою похилого віку (минуло 70 років), єдиними доходами є мізерна пенсія, якої ледь вистачає на ліки. Проте відповідач виконав основне зобов`язання за вказаним договором. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача подала відповідь на відзив. Звертає увагу суду, що українське законодавство не містить положень про автоматичне припинення договорів та зобов`язань у випадку настанні форс-мажорних обставин, а має на меті лише «відтермінувати» виконання таких зобов`язань в натурі до моменту припинення форс-мажорних обставин. Форс-мажор не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання, він звільняє виключно від відповідальності за невиконання зобов`язання (неустойка у формі штрафу та пені, відшкодування збитків). Проте у той же час і звільнення від відповідальності може мати місце лише у випадку, коли невиконання зобов`язання є наслідком дії форс-мажорних обставин, що має бути доведено у встановленому чинним законодавством порядку та підтверджено належними документами. Введення воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від відповідальності та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. Тому представник позивача просить позов задоволити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідач подав заперечення. Зазначає, що відповідь на відзив не містить геть нічого, про що вказано тексті позовної заяви. При цьому відповідач звертає увагу, що позовну заяву від імені позивача підписала та направила до суду особа на прізвище ОСОБА_2 . В інформації з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що містить відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, прізвище Білецький відсутнє. Розпорядження міського голови, додане до позовної заяви, аж ніяк не наділяє Білецького повноваженнями представляти Калуську міську територіальну громаду в суді. Тому відповідач вважає, що наявні підстави для повернення позовної заяви відповідно до п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Щодо покликання відповідача на наявність підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (ч. 4 ст. 58 ЦПК України).

Позовна заява до ОСОБА_1 від імені Калуської міської ради підписана заступником міського голови Богданом Білецьким.

Відповідно до п.20 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування» міський голова видає розпорядження у межах своїх повноважень. Розпорядженням міського голови №108-к/03 від 15.04.2025 року «Про відрядження» Андрія Найди виконання обов`язків міського голови на час його відрядження покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Богдана Білецького.

Отже, позовну заяву від імені Калуської міської ради підписано повноважною особою. Тому відсутні підстави для повернення позовної заяви.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.10.2022 року між Калуською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого Калуська міська рада відповідно до рішення Калуської міської ради від 25.08.2022 року №1562 передає за плату, а покупець ОСОБА_1 приймає у власність і оплачує земельну ділянку на АДРЕСА_1 , площею 0,3609 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:005:0226, дата державної реєстрації земельної ділянки: 03.03.2021 року. Цільове призначення відчужуваної земельної ділянки: 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору ціна продажу за цим договором складає 544959,00 грн. П.2.2 договору передбачено, що сума, зазначена в п.2.1 цього договору, сплачується покупцем в такому порядку: до 25.10.2022 року 272 479,50 грн., до 25.11.2022 року 54495,90 грн., до 25.12.2022 року - 54495,90 грн., до 25.01.2023 року - 54495,90 грн., до 25.02.2023 року - 54495,90 грн., до 25.03.2023 року - 54495,90 грн. Крім того, вказаним пунктом договору передбачено, що платежі згідно цього договору сплачуються з урахуванням індексів інфляції.

Згідно із п.2.4 договору оплата вартості земельної ділянки проводиться покупцем в національній валюті України, шляхом банківського переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця таким чином: кошти в сумі 272 479,50 грн. покупець сплатив на рахунок продавця №UA0009614, код платежу 33010400, банк отримувача казначейство України, до нотаріального посвідчення цього договору, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 20.09.2022 року, виданою АТ КБ «Приватбанк», а решту коштів в сумі 272479,50 грн. покупець зобов`язується сплатити на розрахунковий рахунок продавця відповідно до графіку, зазначеного в п.2.2 цього договору, що має бути підтверджено відповідними платіжними дорученнями, засвідченими підписами відповідального виконавця та відбитком штампу банку.

Також п.3.2.1 договору передбачено, що покупець зобов`язаний у встановлений договором термін та спосіб сплатити вартість земельної ділянки, прийняти її та використовувати відповідно до цільового призначення.

Розділом 6 договору передбачено відповідальність сторін. Зокрема, згідно із п.6.3 договору у разі порушення строків оплати, передбачених в договорі п.п.2.1, 2.2 покупець сплачує продавцю пеню, нараховану із розрахунку 120% облікової ставки НБУ, розрахованої за кожен день прострочення платежу від суми недоплати, що склалася після терміну передбаченого цим договором. Сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від обов`язків виконання договірних зобов`язань в період дії умов даного договору купівлі-продажу (п.6.4. договору).

З повідомлення фінансового управління Калуської міської ради від 08.04.2025 року №04-12176 вбачається, що від відповідача кошти до місцевого бюджету по коду класифікації доходів «Кошти від продажу земельних ділянок несільськогосподарського призначення до розмежування земель державної та комунальної власності з розстроченням платежу» надійшли в розрізі дат здійснення оплати: 20.09.2022 року 272 479,50 грн., 28.11.2022 року 54495,20 грн., 26.12.2022 року - 54495,20 грн., 30.01.2023 року - 54495,20 грн., 27.02.2023 року - 54495,20 грн., 31.03.2023 року - 54495,20 грн.

При визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання необхідно враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

З урахуванням положень статті 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення боржника (відповідача) щодо виконання зобов`язання з оплати перед кредитором (позивачем), починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку для оплати товару припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу частини п`ятої статті 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Суд враховує, що платіж в розмірі 54495,90 грн., який мав бути внесений до 25.11.2022 року, фактично внесено відповідачем 28.11.2022 року (3 дні прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.01.2023 року фактично внесено 30.01.2023 року (5 днів прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.02.2023 року, фактично внесено 27.02.2023 року (2 дні прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.03.2023 року, фактично сплачено 31.03.2023 року (6 днів прострочення).

Щодо платежу, який мав бути внесений до 25.12.2022 року, то суд враховує, що останній день виконання зобов`язання 24.12.2022 року був вихідним днем (субота). Оскільки платіж внесено 26.12.2022 року (наступного робочого дня після вихідних днів), то, з урахуванням положень ст.ст.253,254 ЦК України, вважається, що відповідач виконав зобов`язання щодо сплати цієї частини платежу у встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч.1, 2 ст. 631 цього Кодексу, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 615 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України та ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) - це надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Військова агресія рф проти України стала підставою введення військового стану з 05.30 години 24.02.2022 строком на 30 діб відповідно до Указу Президента від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Як вбачається з листа від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 адресованого всім, кого це стосується, Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також з відомостей, розміщених на офіційному сайті Торгово-промислової палати України за веб-адресою https://ucci.org.ua/naivazhlivishe/contacts-zasvidchennia-fors-mazhornikh-obstavin слідує, що Торгово-промислова палата України, враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28 лютого 2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас Верховний Суд у постанові від 04 жовтня 2022 у справі № 927/25/21 зазначив, що у пункті 1 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21, від 21 грудня 2021 року у справі № 905/1252/16.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Ч.3 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Введення воєнного стану на території України є загальновідомим фактом і за своєю природою є форс-мажором.

Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто від нарахування неустойки (штрафу, пені) за неналежне виконання зобов`язань. Таким чином, введення воєнного стану на території України є форс-мажором та може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Однак, настання обставини непереборної сили не може бути підставою для звільнення особи від обов`язку повернути безпідставно збережені кошти.

Водночас відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що порушення зобов`язання сталося внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору ведення воєнних дій). Також суд враховує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено 07.10.2022 року, тобто вже під час дії воєнного стану. За таких обставин відповідач, погоджуючись з умовами договору, усвідомлював ризики, пов`язані з існуванням воєнного стану. Відповідальність сторін за невиконання умов договору визначено за спільною згодою сторін, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому суд не погоджується і з розрахунком пені, наведеним позивачем. А саме позивачем неправильно визначено кількість днів прострочення виконання зобов`язання. Ставка пені розрахована судом з урахуванням ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» за формулою:

[Пеня] = [Сума боргу] х [Розрахункова ставка (%)] / 100% / 365 днів х [Кількість днів], де:[Сума боргу] - сума простроченого боргу. [Розрахункова ставка (%)] - розрахункова ставка пені в процентах в день. [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання.

За період з 25.11.2022 року до 28.11.2022 року пеня становить: 54495,20х 25% (облікова ставка НБУ) х120/100% / 365 (днів у році) х 3 (дні прострочення) =134,37 грн.

За період з 25.01.2023 року до 30.01.2023 року пеня становить: 54495,20х 25% (облікова ставка НБУ) х120/100% / 365 (днів у році) х 5 (днів прострочення) =223,95грн.

За період з 25.02.2023 року до 27.02.2023 року пеня становить: 54495,20х 25% (облікова ставка НБУ) х120/100% / 365 (днів у році) х 2 (дні прострочення) =89,58грн.

За період з 25.03.2023 року до 31.03.2023 року пеня становить: 54495,20х 25% (облікова ставка НБУ) х120/100% / 365 (днів у році) х 6 (днів прострочення) = 268,74грн.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, становить 716,64 грн.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат. Верховний Суд у постанові 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 звертає увагу на те, що форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Нарахування у вигляді інфляційних втрат за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст.611 ЦК України та ст.217 ГК України. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст.617 ЦК України та ст.218 ГК України, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики від 14.11.2006 №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Останній характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

У постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18 викладено таку правову позицію: "якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць".

Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" №62-97р від 03.04.1997), які застосовуються у судовій практиці і викладена у них позиція має сталий характер, вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця - інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

Відповідно до правової позиції Об`єднана палата Касаційного господарського суду сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше пів місяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується. Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.

Суд враховує, що платіж в розмірі 54495,90 грн., який мав бути внесений до 25.11.2022 року, фактично внесено відповідачем 28.11.2022 року (3 дні прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.01.2023 року фактично внесено 30.01.2023 року (5 днів прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.02.2023 року, фактично внесено 27.02.2023 року (2 дні прострочення), платіж, який мав бути сплачений до 25.03.2023 року, фактично сплачено 31.03.2023 року (6 днів прострочення). Тобто час прострочення виконання відповідачем чергових зобов`язань становить менше половини місяця. За таких обставин інфляційні витрати не можуть нараховуватися. А тому в задоволені вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат слід відмовити.

Отже, позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 716,64 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2022 року

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263, 617, 625, 627, 638, 655 ЦК України, ст.ст. 82, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Калуської міської ради 716,64 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2022 року, а також 845,74 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ