Справа № 627/691/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

учасники справи:

позивач АТ « АКЦЕНТ-БАНК»

представник позвача Шкапенко О.В.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача , адвокат Лазорко Р.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Стилий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У червні 2024 року акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.12.2019 , станом на 25.05.2024, у розмірі 65 886,34 грн та сплачені судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.12.2019 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної карти, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44, 4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну карту. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, в порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав. Таким чином, станом на 25.05.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 65 886,34 грн, з яких : 39 866,57 грн - заборгованість за кредитом, 26 019,77 грн - заборгованість за відсотками, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

04.02.2025 представником відповідача , адвокатом Лазорко Р.Й., через систему « Електронний суд» подано відзив , в якому відповідач позов не визнав та просить відмовити в позові АТ « АКЦЕНТ-БАНК» , мотивуючи тим , що Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору . За відсутності в заяві-анкеті домовленості сторін про сплату процентів , комісій , пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту , надані позивачем банком витяги з тарифів і умов , які не містять підпису відповідача не можуть розцінюватися , як стандартна (типова ) форма , що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не можуть підтверджувати вказаних обставин. Окрім того , позивачем доказів на підтвердження факту отримання відповідачем грошових коштів , перерахування на банківський карткових рахунок відповідача, не надано. На думку представника відповідача , розрахунок заборгованості та банківська виписка , яка була додана до позовної заяви , не є документами , які можуть підтверджувати умови кредитування .

Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 24.06.2024 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заочним рішенням суду від 09.09.2024 позов АТ « АКЦЕНТ-БАНК» задоволено в повному обсязі.

24.12.2024 до суду надішла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення суду .

Ухвалою від 22.01.2025, заява представника відповідача задоволена, заочне рішення від 09.09.2024 скасовано , справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність , позов не визнав , просить відмовити .

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 28.12.2019 року між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у ПАТ «Акцент-Банк». У зазначеній Анкеті-заяві містяться персональні дані про ОСОБА_1 , а саме дата народження, РНОКПП, місце проживання, сімейний стан, соціальний статус. ( а.с. 9)

В Анкеті-заяві ОСОБА_1 підписом підтвердив, що зазначена заява разом з Умовами та правилами надання банківських послу, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, вказана Анкета-заява не містить відомостей про те, що відповідач просив банк надати йому кредитні кошти та їх розмір.

Також до позову долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщений на веб-сайті, тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та «Універсальна Голд», «Зелена», які не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладання кредитного договору.( а.с. 20-27 зворотня сторінка )

Згідно з довідкою за картами, доданою до позову , ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до вересня місяця 2026 року (а.с.17).

Відповідно до довідки за лімітами , ОСОБА_1 за період з 28.12.2019 по 25.05.2024 , було встановлено наступні кредитні ліміти: 28.12.2019 - 14 500,00 грн ; 28.12.2019 - 14 500,00 грн; 29.01.2021 - 40 000,00 грн ; 29.05.2023 - 39 866,57 грн ; 23.02.2024 - 39 900,00 грн . ( а.с. 18).

Випискою по картці відповідача підтверджується, що ОСОБА_1 , починаючи з 28.12.2019 , активно користувався банківською карткою, що видавалась йому, як платіжним засобом дебетно-кредитного типу в споживчих цілях , шляхом зняття готівки, погашення заборгованості, здійснення розрахунків тощо (а.с.11-16).

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою по картці, але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 25.05.2025 , має заборгованість в розмірі 65 886,34 грн, яка складається з : 39 866,57 грн - заборгованості за кредитом, 26 019,77 грн - заборгованості за відсотками (а.с.6-8).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «АКЦЕНТ-БАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, тобто їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ «АКЦЕНТ - БАНК», як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/ters, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача , належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

Суд зазначає, що в цьому випадку неможливо застосувати до зазначених правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/ters) неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг , які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від її відступу, суд не вбачає.

Матеріали справи свідчать про те, що в Анкеті-заяві позичальника від 28.12.2019, підписаної відповідачем , процентна ставка за користування кредитним коштами , не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаної сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи свої вимоги банк посилався також на паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

Вказаний паспорт споживчого кредиту за програмою « Кредитна картка », підписаний ОСОБА_1 простим електронним підписом . ( а.с. 10)

Зі змісту паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У зазначеному Паспорті зазначено інформацію щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування.

Саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому Умови та правила банківських послуг, не може свідчити про те, що відповідач ознайомлений з відсотками, які йому можуть бути нараховані.

В Паспорті зазначено, що Анкета-заява про надання банківських послуг відповідачем підписана 28.12.2019, Паспорт споживчого кредиту також підписаний 28.12.2019, проте інформація зазначена у Паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020, тобто на час виникнення заборгованості не є актуальною.

Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII).

З огляду на ці приписи, Паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону №1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоб відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі.

Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була актуальною до 01.01.2020, дана інформація не може бути взята судом до уваги, як доказ підтвердження конкретних умов кредитування, запропонованих відповідачу ОСОБА_1 щодо сплати відсотків згідно кредитного договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредитну картку, регулярно користувався нею, проводив нею розрахунки, знімав кошти та поповнював картку. Жодних заяв до банку про непогодження зі зміною кредитного ліміту ним не подавалось.

До складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником, позаяк проценти за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені.

Із виписки по особовому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що позивач нараховував відповідачу в рахунок заборгованості за кредитом відсотки, правомірність нарахування яких не довів перед судом.

Так, згідно виписки по картці від 25.05.2024 року, вбачається, що за період з 28.12.2019 по 25.05.2024 , відповідачем ОСОБА_1 було витрачено коштів у розмірі 152 336,66 грн, зараховано у сумі 86 498,00 грн . При цьому, впродовж користування карткою банком нараховано та списано відсотків у сумі 42 633,33 грн, а тому вказана сума підлягає вирахуванню з вищевказаних витрат за картковим рахунком. ( а.с. 11-16)

Оскільки відсутні підстави для нарахування процентів через те, що вони передбачались непогодженими складовими кредитного договору, тому вони не підлягають обліку при розрахунку заборгованості.

Враховуючи вищенаведене , суд вважає, що з моменту укладення договору ОСОБА_1 витрачено, але не погашено кредитних коштів на загальну суму 23 205,33 грн (152 336,66 грн (загальна сума витрат) - 42 633,33 грн. (сума безпідставно нарахованих та списаних відсотків) - 86498,00 грн (сума зарахувань), тобто, різниця між фактично витраченими відповідачем коштами та внесеними коштами, що і підлягає стягненню з відповідача.

Тому за вирахуванням вказаних грошових сум, розмір фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернених позичальником грошових коштів складає 23 205,33 гривень.

Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи викладене, оскільки при укладанні спірного кредитного договору, сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов, за відсутності належних доказів повного виконання зобов`язання за спірним договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про недоведеність розміру його заборгованості, відповідно до вимог статті 12, 81 ЦПК України , відповідачем не спростовано, контррозрахунку не наведено.

Посилання представника відповідача , що позивачем не доведено перерахування на банківський карткових рахунок відповідача коштів , суд до уваги не приймає , оскільки виписка по картці підтверджує надходження та списання коштів з банківського рахунку відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З урахуванням викладених обставин справи, підтверджених доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 205,33 грн, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через їх недоведеність належними та достатніми доказами.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктами 1, 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат відповідачем на правничу професійну допомогу , суду надано : ордер про надання правничої допомоги від 24.12.2024, відповідно до якого інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Лазорко Р.Й. (а.с. 55); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 56) ; договір про надання правничої допомоги №28 від 20.12.2024 , укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лазорко Р.Й. (а.с.58-59); детальний опис робіт (наданих послуг ) , виконаних адвокатом , відповідно до якого вартість послуг адвоката складає 5000,00 грн , а саме зустріч з клієнтом , надання правової консультації - 500,00 грн; вивчення документів , наданих клієнтом відповідних нормативних актів -1500,00 грн, вивчення правової позиції - 500,00 грн , складання заяви про перегляд заочного рішення - 1000,00 грн , складання відзиву на позовну заяву, оформлення додатків до нього - 1500,00 грн. ( а.с. 55-59)

Платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 23.12.2024 , свідчить про сплату адвокату за послуги у сумі 5000 грн , згідно договору №28 від 20.12.2024 ( а.с.55-60)

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положення ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.

Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи позов задоволено частково, відповідно підлягають вирішенню питання розподілу судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог.

У відповідності з вимогами п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню сплачені судові витрати на професійну правову допомогу у сумі 1761,00 грн (23 205,33 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% ? 65 886,34 грн (заявлені позовні вимоги) = 35,22 % (процент задоволених позовних вимог) ; 5000,00 грн ( витрати на професійну правничу допомогу ) х 35,22 % : 100% = 1761,00 грн).

Таким чином розмір сплачених витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача на користь відповідача складає 1761,00 грн , тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того , згідно платіжного доручення №692 від 25.05.2024, при пред`явленні позову до суду, позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Відповідачем за подання заяви про перегляд заочного рішення сплачено до суду 605,60 грн , згідно квитанції від 24.12.2024.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1066,47 гривень, а з позивача на користь відповідача у сумі 213,29 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 525, 526, 527, 530, 610,1048,1049 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.12.2019 у загальній сумі 24 271 ( двадцять чотири тисячі двісті сімдесят одна ) грн 80 коп, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 23 205,33 грн та сплаченого судового збору у сумі 1066,47 грн .

Стягнути з Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати у загальній сумі 1974 ( одна тисяча дев`ятсот сімдесят чотири ) 29 коп , яка складається з сплаченого судового збору у сумі 213,29 грн та сплачених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1761,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування ( ім`я) сторін :

Позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (, р/р № НОМЕР_3 , МФО 307770), місце знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_4 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 18.06.2025.

Суддя Л. В. Вовк