СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/108/25
ун. № 759/942/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суду міста Києва у складі головуючого судді Кравченка Ю.В., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, про стягнення боргу.

10 червня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 , подана 04 червня 2025 року адвокаткою Пономаренко Анжелікою Євгенівною, про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:5025.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.06.2025 головуючим суддею визначено Кравченка Юрія Вікторовича. Справа передана судді 13.06.2025.

Заява обґрунтована тим, що:

- між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 були укладені договори позики грошових коштів на загальну суму 35 000,00 доларів США; зобов`язання за вказаними договорами ОСОБА_3 порушив, борг позивачці не повернув;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер;

- до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшли: житловий будинок АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:010:5025, автомобіль марки BMW 325 № кузова НОМЕР_1 , автомобіль TOYOTA CELICA 2.0 GT, кузов НОМЕР_2 ;

- спадщину після ОСОБА_3 прийняв і оформив відповідач, ОСОБА_2 ;

- зазначені житловий будинок і земельна ділянка перебувають в іпотеці у ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 19.03.2018 в сумі 12 044,00 доларів США;

- борг спадкодавця відповідач добровільно не погашає; має намір продати вказану нерухомість, що підтверджується оголошенням з вебсайту OLX.

- невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить виконання рішення суду, оскільки надасть відповідачеві можливість розпорядитися вказаним майном.

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву і додані до неї документи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 названої статті).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

Отже, від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України, та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що «ключовим при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є встановлення: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії».

Між сторонами у справі виник спір щодо стягнення боргу зі спадкоємця боржника на користь кредитора спадкодавця.

Матеріалами справи підтверджено, що:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ;

- до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшли: житловий будинок АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:010:5025, автомобіль марки BMW 325 № кузова НОМЕР_1 , автомобіль TOYOTA CELICA 2.0 GT, кузов НОМЕР_2 ;

- до складу спадщини ввійшов також обов`язок ОСОБА_3 сплатити борг за договорами позики на загальну суму 35 000,00 доларів США, що в еквіваленті станом на день подання позову становить 1 446 590,04 гривень;

- 14 серпня 2024 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова О.М. з вимогою про стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника;

- спадщину після ОСОБА_3 прийняв і оформив ОСОБА_2 ;

- указані вище житловий будинок і земельна ділянка перебувають в іпотеці у ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 19.03.2018 в сумі 12 044,00 доларів США.

На підтвердження вартості земельної ділянки позивачка надала роздруківку оголошень з вебсайту OLX, відповідно до яких вартість подібних за характеристиками земельних ділянок орієнтовно становить 3-4 мільйони гривень.

Доказів вартості житлового будинку та автомобілів, що увійшли до складу спадщини матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Наведені вище обставини дозволяють виснувати, що обрані позивачкою заходи забезпечення позову не є співмірними із позовними вимогами, адже ринкова вартість самої лише земельної ділянки вдвічі перевищує суму боргу спадкодавця за договорами позики.

Також заява про забезпечення позову не містить доказів на підтвердження обставин, що унеможливлять виконання рішення суду у разі невжиття вказаних у заяві заходів. Зокрема, заява не містить обґрунтування ризиків та доказів, які б могли свідчити про намір відповідача відчужити спірне майно.

Додану позивачкою роздруківку оголошення з вебсайту OLX суд оцінює критично, адже вказане оголошення не містить дати його розміщення на вказаному вебсайті. Використане в оголошенні формулювання «опубліковано сьогодні о 21:02» не дозволяє встановити точний час його опублікування і констатувати його актуальність. Окрім того, така роздруківка не є належним доказом того, що це оголошення дійсно розміщено на вебсайті OLX саме відповідачем.

Суд також ураховує, що 06 грудня 2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області постановив ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:5025 відмовив. Зазначена ухвала набрала законної сили 06 грудня 2024 року і в апеляційному порядку не переглядалася.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_1 не надала доказів співмірності вартості майна із позовними вимогами та доказів ризику відчуження майна, що мало би наслідком неможливість виконання можливого рішенням суду.

Суд акцентує, що з часу набрання законної сили вказаною ухвалою минуло майже шість місяців, проте фактичні обставини справи відтоді не змінилися. Нерухоме майно, на яке просить накласти арешт позивачка, так само перебуває у власності ОСОБА_2 та в іпотеці в ОСОБА_4 , будь-яких доказів реального наміру здійснити відчуження вказаного майна матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви про забезпечення позову суд відмовляє.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 149, 150, 153, 157, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов Олександр Віталійович, про стягнення боргу, відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ю.В. Кравченко