Справа № 465/5066/25
Провадження 2-о/465/253/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

заявника ОСОБА_1

представник заявника Водопийко Х.Т.

заінтересованої особи Мошенець Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Водопийко Христиною Тарасівною, заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Водопийко Х.Т. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначає, що за адресою АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 , його дружина та донька ОСОБА_2 15.11.2024 року суддею Франківського районного суду м.Львова було винесено рішення, відповідно до якого заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно його доньки ОСОБА_2 задоволено повністю, заборонено останній перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 строком на 6 місяців. Згідно вироку Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. Не зважаючи на вищевказаний вирок суду, ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство стосовно свого батька. Так, 27.05.2025 року був знов винесений терміновий заборонний припис серії АА №393059, відповідно до якого 27.05.2025 року о 20:00 год. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 повторно психологічне домашнє насильство, а саме нецензурними словами виражалась, погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю. Цього ж дня, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №681217, відповідно до якого 27.05.2025 року о 20:00 год., громадянка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 повторно психологічне домашнє насильство, а саме виражалась нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди його психічному здоров`ю, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП. Наразі ОСОБА_2 продовжує вчиняти протиправні дії відносно заявника та його дружини, а тому просить заяву задоволити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, просять таку задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечила проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За змістом п.п. 2, 3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно вимог ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Пунктом четвертим частини першої статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що до завдань у сфері запобігання домашньому насильству належать: формування в суспільстві нетерпимого ставлення до насильницьких моделей поведінки, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед постраждалих дітей, усвідомлення домашнього насильства як порушення прав людини.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» держава здійснює захист дитини від усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, визнаються жорстоким поводженням з дитиною. А дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток у зв`язку жорстоким поводженням, зокрема домашнім насильством, має статус дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах.

Судом встановлено, що згідно довідки Львівського комунального підприємства «Південне» №3440 від 27.12.2023 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на квартиру від 25.03.1994 року, квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Вироком Франківського районного суду м.Львова від 27.01.2025 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст. 390-1 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст. 59-1 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2025 року стосовно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №393059.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №681217 від 27.05.2025 року, ОСОБА_2 27.05,2025 року о 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно свого батька ОСОБА_1 повторно психологічне домашнє насильство, а саме: ображала, принижувала, погрожувала фізичною розправою, чим завдано шкоди психологічному здоров`ю та чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 173/2 КУпАП.

Відтак, з урахуванням встановлених фактичних обставин та за наслідками оцінки ризиків в їх сукупності, суд вважає, що вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства носить тривалий та систематичний характер та в подальшому існує ризик можливого продовження вчинення ОСОБА_2 таких дій, а тому заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме слід видати обмежувальний припис строком на три місяці з метою захисту заявника від домашнього насильства, і запобігання можливим повторним спробам вчинення такого з боку ОСОБА_2 .

Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Таким чином, видача обмежувального припису не ставиться в залежність від набрання постановою у справі про адміністративне правопорушення законної сили, оскільки захисна і превентивна функція такого припису покликані убезпечити потерпілу особу від можливого повторного вчинення щодо неї протиправних дій до часу прийняття відповідних остаточних рішень, зокрема і в адміністративних провадженнях.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись ст.ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6, 350-7 ЦПК України, ст.ст.1, 18, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Водопийко Христиною Тарасівною, заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 3 (три) місяці стосовно ОСОБА_2 , яким:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 червня 2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ванівський Ю.М.