Справа №2-2704-2009
6/705/14/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Душин О.В.

при секретарі Ковальчук Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку (вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, ), ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, 1 корп. 28, м. Львів) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

1.Короткий зміст заяви

06.03.2025 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , приватного підприємства «Віват-М» на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 813777,41 грн., солідарно. Вказаним рішенням також стягнуто судових витрат в сумі 910 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-2704 від 01.12.2009, на підставі якого 19.01.2010 державним виконавцем Рутенко Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

05.12.2023 ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з вимогою повідомити про наявність відкритих відносно нього виконавчих проваджень та надати при цьому копії відповідних постанов.

Листом-відповіддю № 105499/26.8-30/5 від 12.12.2023 року за підписом в.о. начальника відділу Світлани Плахотнюк повідомлено, що у відділі ДВС на виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». У ході вчинення виконавчих дій, державним виконавцем на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» 24.08.2010 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

10.08.2011 державним виконавцем з накладенням арешту на майно ОСОБА_1 , повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №281055585 з примусового виконання виконавчого листа №2-2704, виданого Уманським міськрайонним судом 01.12.2009 року. 23.11.2011 постановою державного виконавця повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.5 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Цим же листом повідомлено, що матеріали виконавчих проваджень знищено за закінченням терміну зберігання в архіві, а тому надати копії постанови про відкриття виконавчих проваджень немає можливості.

Окрім, того також зазначено, що станом на 12.12.2023 на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 за постановою державного виконавця МВ ДВС Уманського МРУЮ Рутенко Т.П. від 19.01.2010 року у ВП №16731735 було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 9440521 від 22.01.2010).

28.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив вирішити питання щодо зняття обтяження: арешту всього нерухомого майна.

Згідно з листом-відповіддю № 2082/5 від 08.01.2024, за підписом начальника відділу Олександра Гудзовського, якого ОСОБА_1 отримав поштовим конвертом 20.01.2024, йому повідомлено, що відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», в разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав передбачених ст.37 п.2, п.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції), арешт накладений на майно боржника не знімається та не скасовуються інші заходи примусового виконання рішення.

За даними державного реєстру юридичних осіб, АТ «Банк Фінанси та Кредит» перебуває в стані припинення з 2015 року, а тому повноваження щодо ліквідації даної банківської установи здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно відповіді на адвокатський запит за підписом в.о. директора-розпорядника Віктора Новака №083-60-10/25 від 08.01.2025 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 22.12.2022 №1067 з 27.12.2022 повноваження під час здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо.

Вказаним листом також повідомлено, що право вимоги за кредитним договором від 21.08.2008 №МКУ-256-08 відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (), внаслідок його продажу з відкритих торгів (аукціону) у складі лоту F07GL1962.

Заявник вказує, що оскільки чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню вказана норма права не містить, тому перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, так як передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Згідно ст. 607 ЦК України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Під неможливістю виконання зобов`язання слід розуміти неможливість для боржника через різні причини здійснити передбачені зобов`язанням дії, спрямовані на його виконання. При постійній неможливості виконання зобов`язання припиняється, оскільки мета його недосяжна.

Заявник вважає, що після відступлення права вимоги одного кредитора іншому кредитору, АТ «Банк «Фінанси та кредит» вже немає права пред`являти вимогу про стягнення можливої заборгованості, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ще не має таких прав, оскільки в установленому законом порядку новий кредитор не набув статусу стягувача у виконавчому провадженні. Саме вказані обставини є такими, за які жодна із сторін не відповідає, що свідчить про неможливість виконання зобов`язання за кредитним договором №МКУ-256-08 від 21.08.2008 року та є підставою для визнання виконавчого листа №2-2704 від 01.12.2009 таким, що не підлягає виконанню з підстав віднесених до інших причин.

На підставі викладеного, заявник просить витребувати виконавчий лист №2-2704 від 01.12.2009, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, , м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, та визнати виконавчий лист №2-2704 від 01.12.2009, виданий Уманським міськрайонним судом Черкаської області у справі №2-2704-2009 таким, що не підлягає виконанню.

2. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 07.03.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник заявника Підчасюк В.Ю. заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явилась, попередньо надіслала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 та розгляд справи здійснювати у відсутність представника.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.

При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» у зв`язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Разом з тим, за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, боржником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа № 2-2704, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 01.12.2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Так, судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_1 , приватного підприємства «Віват-М» на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 813777,41 грн., солідарно. Вказаним рішенням також стягнуто судових витрат в сумі 910 грн. На виконання вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-2704 від 01.12.2009 .

23.11.2011 постановою державного виконавця повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

АТ «Банк Фінанси та Кредит» перебуває в стані ліквідації з 18.09.2015 року, а тому повноваження щодо ліквідації даної банківської установи здійснюються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Встановлено, що право вимоги за кредитним договором від 21.08.2008 №МКУ-256-08 укладеним між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 у сумі 73 957, 75 доларів США (окрім того комісія 11 331, 15 грн.) відступлене ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () за договором про відступлення права вимоги №000474-с від 13.02.2018.

Заявник вказує, що за період здійснення повноважень, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не ініціював питання пред`явлення виконавчого листа №2-2704 від 01.12.2009 до відділу ДВС чи до приватного виконавця, а також новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не вирішував питання щодо заміни сторони виконавчого провадження та вступ у справу в статусі стягувача за кредитним договором №МКУ-256-08 від 21.08.2008, тому, на думку заявника, вказані обставини є такими, за які жодна із сторін не відповідає, що свідчить про неможливість виконання зобов`язання за кредитним договором №МКУ-256-08 від 21.08.2008 та є підставою для визнання виконавчого листа №2-2704 від 01.12.2009 таким, що не підлягає виконанню з підстав, віднесених до інших причин.

Суд не погоджується з такими твердженнями заявника, оскільки не ведеться мова про процесуальне правонаступництво.

Суд звертає увагу на те, що виконання рішення суду, що набрало законної сили, є безумовним обов`язком особи, щодо якої його ухвалено.

Рішення суду може виконуватись як добровільно, так і примусово в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Проте, заявник не довів неможливості виконання рішення суду у добровільному порядку.

Щодо строку пред`явлення виконавчого листа, то суд зауважує, що законом передбачено право стягувача або його правонаступника звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Законом не встановлено граничні строки такого звернення.

На сьогоднішній день відсутні докази того, що стягувач та його правонаступник зверталися з відповідною заявою, вона була розглянута, і в її задоволенні було відмовлено. Таким чином, на думку суду, сам по собі сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не свідчить про те, що даний виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню.

За вказаних обставин, на підставі викладеного вище, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 258-261, 263, 432, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 16.06.2025 року.

Суддя О.В. Душин