Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2245/25
Номер провадження2/711/1359/25
РІШЕННЯ
17 червня 2025 року суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Демчик Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про дострокове розірвання договору,-
ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси із позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», ТОВ «Черкасиенергозбут» та просив визволити його від ТОВ «Черкасиенергозбут» і обтяжливого договору з постачання послуг (о/р НОМЕР_1 ) та достроково розірвати його, а особовий рахунок ОСОБА_1 з а адресою АДРЕСА_1 закрити. Зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» після розірвання договору безоплатно демонтувати пристрій і прилади комерційного вузла обліку встановлених в квартирі ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що постачальником електроенергії до квартири АДРЕСА_2 , власником якої є позивач, в період з 19.08.2013-31.12.2018 здійснено по Договору ПАТ «Черкасиобленерго» (постачальник) і ОСОБА_1 (споживач). Проте, постачальник відступив від положень Договору і вчинив свавільне втручання у сферу приватного життя позивача і свавільно позбавив його прав власності, встановивши у його квартирі стаціонарний ввод для декількох сусідніх будинків з лічильниками їх власників, а на звернення ОСОБА_1 про неправомірні дії не реагував. В результаті законодавчих змін з 01.01.2019 ПАТ «Черкасиобленерго» являється виробником електроенергії, а постачальником послуг є ТОВ «Черкасиенергозбут» на підставі публічного договору з відповідальністю згідно Кодексу комерційного обліку. Але системні порушення з пошкодженням квартири позивача в період 01.01.2019-31.12.2024 залишилися і автоматично продовженні до 31.12.2025 з незаконним вузлом комерційного обліку.
Також, позивач вказує, що за захистом своїх інтересів звертався до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, Придніпровського районного суду м.Черкаси і інші організації, але результат негативний.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 18.03.2025 року, для розгляду справи №711/2245/25, обрано суддю Демчика Р.В.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 21 березня 2025 року, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду.
07.04.2025 року на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання представника ТОВ «Черкасиенергозбут» про залишення позовної заяви без руху.
Клопотання обґрунтовує тим, що позивачем не зазначено його контактного номеру телефону та адреси електронної пошти, а у разі їх відсутності не зазначено про їх відсутність; не зазначено про наявність/відсутність електронного кабінету у нього (п. 1 ч. З ст. 175 ЦПК України); не викладено у змісті позовної заяви обставин, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги; не повідомлено суд про вжиття/не вжиття заходів досудового врегулювання спору; не повідомлено про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; (п. 7 ч. З ст. 175 ЦПК України); не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не підтверджено, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідності, а тому у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору. На підтвердження інвалідності ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає про посвідчення від 30.06.2016 року, проте завірену належним чином копію вказаного посвідчення на надає до примірника позовної заяви надісланої ТОВ «Черкасиенергозбут», що свідчить про невиконання позивачем положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України.
Вирішуючи вказане клопотання, суд звертає увагу на те, що що у відповідності до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
При цьому, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є принцип пропорційності (пункт 6 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів передбачено і частиною першою статті 4 ЦПК України.
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).
При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа №11-989заі18) сформувала правовий висновок, що згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмов у в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі.
07.04.2025 року представником ТОВ «Черкасиенергозбут» подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити та зазначає, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно аб.3 п.13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про ринок електричної енергії» та визначено в додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 «Про затвердження методиних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій теріторії».
Згідно п.7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунку, отриманого від постачальника універсально послуги, або фактичного споживання будь яких обсягів електричної енергії (за умовами надання постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Також вказують, що сторони мають право розірвати цей Договір у встановленому законодавством порядку, що визначено п.13.5 Договору. Споживач має право достроково розірвати цей Договір відповідно до процедури, встановленої цим Договором (підпункт 9 п.6.1 Договору і підпункт 9 п.6.1Правил). Вказане також зазначено у п.8 Комерційної пропозиції «Побут», що є додатком до Договору та є його невід» ємною частиною, що споживач має право припинити дію договору у відповідності до чинного законодавства.
ОСОБА_1 не скористався своїм правом на дострокове розірвання договору з ТОВ «Черкасиенергозбут». Відсутність письмового звернення або заяви з його боку про намір припинити договір є вагомим фактом, що підтверджує, що позивач не ініціював процес розірвання договору. Також, з боку позивача не надано доказів на підтвердження того, що ТОВ «Черкасиенергозбут» було відмовлено у достроковому розірванні даного договору, у зв`язку з чим могли б бути порушені права позивача зі сторони ТОВ «Черкасиенергозбут». Також позивачем не надано доказів того, що ТОВ «Черкасиенергозбут», як електропостачальником, було істотно порушено умови публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що призвело до порушення прав та інтересів позивача. Також відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що електропостачальник не виконував свої зобов`язання перед ОСОБА_1
15.04.2025 року представником ТОВ «Черкасиобленерго» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнаються повністю з наступних підстав. ПАТ «Черкасиобленерго» здійснює розподіл електричної енергії в межах закріпленої території Черкаської області, виконує функції, має права і обов`язки оператора системи розподілу. ПАТ «Черкасиобленерго» здійснює діяльність на підставі ліцензії праві провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії виданою постановою НКРЕКП від 16.11.2018 р. №1447. Проте, ПАТ «Черкасиобленерго» не є постачальником електричної енергії.
Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між учасниками роздрібного ринку електричної енергії є ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правила роздрібного ринку електричної енергії, затвердженні Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, Кодекс системи розподілу, затверджений Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, Кодекс комерційного обліку електричної енергії затверджений постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №311. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається на основі типового договору, щ є додатком 3 до НКРЕКП та як правило укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи договору на умовах складення оператором системи паспорта точки розподілу/передачі. Тому, розподіл електричної енергії до квартири АДРЕСА_2 , здійснюється на підставі Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного шляхом приєднання до публічного договору про розподіл електричної енергії.
Фактом приєднання ОСОБА_1 до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2019 є підписання ним заяви-приєднання від 18.12.2023 та відкрито особовий рахунок№ НОМЕР_2 .
Згідно пункту 11.2. Договору Споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії Споживач має право достроково розірвати цей Договір відповідно до процедури, встановленої цим Договором.
Позивач не скористався своїм правом на дострокове розірвання договору з ВСП «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», незважаючи на те, що умови публічного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії надають таку можливість. Відсутність письмового звернення або заяви з його сторони про намір припинити договір є вагомим фактом, що підтверджує, що Позивач навіть не ініціював жодного разу розірвання договору.
Зазначив, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався до ВСП «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» з ініціативою про дострокове розірвання договору, а саме: відсутні письмові звернення позивача, що підтверджують намір дострокового розірвання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що ВСП «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» було відмовлено у достроковому розірванні даного Договору, у зв`язку з чим могли б бути порушені права позивача зі сторони відповідача 2.
Позивачем ОСОБА_1 23.04.2025, на адресу суду, надіслано відповідь на відзив від 07.04.2025, в якому вказав, що ТОВ Черкасиенергозбут» посилається на врегульовані законодавчі питання щодо договору постачання електричної енергії: ціни, розрахунок, борги, тощо. В то же час у договору відсутня важлива частини, що регулюється другими нормами: влаштування робочої схеми підключення і розв`язки електрокабеля установка ввода квартирного, пристроїв обліку і контрольна інші монтажні роботи які прямо і побічно порушує через свої особисті інтереси виконавець. Так, в результаті правильної договірної документації, але по незаконній схемі в квартирі позивача встановили загальний ввод і лічильники інших будинків. Виникли суперечності та ОСОБА_1 позбавили права власності на майно і земельну ділянку. На даний момент протиправне користування продовжується і обставин вимагає в судовому порядку розірвати договір і привести квартиру в попередній стан. Пропонуємий договір і комерційна пропозиція «Побут» продовжує розмежування послуги на дві окремі частини з самостійними змістами, що не відповідає фактичним обставинам і потребує додаткового правового регулювання. Тому з відзивом позивач не погоджується, а позовну заяву підтримує та просить суд провчити постачальника універсальних послуг за вчинення противоправних діянь в домоволодінні ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 та передбачити юридичну відповідальність.
Позивачем ОСОБА_1 , 01.05.2025, на адресу суду, надіслано відповідь на відзив від 11.04.2025, в якому, як висновок вказав, що доказова база відзиву немає процесуального значення і наполягає на приведення його квартири в попередній стан з послідуючим призначенням договірних відносин за відсутності довідки і відповідальності.
Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом І групи загального захворювання по зору, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 30.06.2016 року.
Матеріали справи містять Договір №2-9-004 про користування електричною енергією від 19.08.2013 укладений між ОСОБА_1 (споживач) та ПАТ «Черкасиобленерго» в особі директора Уманських енергетичних мереж Клочко С.М. (енергопостачальник). Відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду.
В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).
Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).
Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до змісту статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, позивачем не надано належних, достовірних та допустимих доказів, які підтверджують те, що нерухоме майно дійсно належить позивачу на праві приватної власності, інформацію щодо засобу комерційного обліку (тип та номер лічильника, місце встановлення, акт про пломбування, проектне рішення (проект), інформацію, яким чином ПАТ «Черкасиобленерго» отримало доступ до квартири позивача для встановлення лічильників інших споживачів, інформацію щодо причини встановлення на об`єкті (території) належній позивачу, засобів комерційного обліку електричної енергії інших споживачів (тип та номер лічильників, дата повірки, власники лічильників, місце встановлення, акти про пломбування, проектні рішення (проекти), фото, відеоматеріали та будь які інші документи, які можуть підтвердити факт правопорушення, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю.
Оскільки позивач є інвалідом І групи, звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про дострокове розірвання договору відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Р. В. Демчик