У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без розгляду

09 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді Морозова В.В.

за участю:

секретаря судового засідання Швидкої І.О.

сторін:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Мошнівської сільської ради про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Мошнівської сільської ради.

У судове засідання, призначене на 05.05.2025 року о 14 годині 00 хвилин позивач ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання до суду не надходили, про час та дату судового засідання повідомлений належим чином під розписку 02.04.2025 року. (а.с.123)

Судове засідання, призначене на 15.05.2025 року о 09 годині 00 хвилин знято з розгляду у зв`язку із тим, що у період з 12 травня 2025 року по 16 травня 2025 року суддя Морозов В.В. брав участь у підготовці суддів місцевих загальних судів та був слухачем Національної школи суддів України.

У дане судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, про час та дату підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. 02.06.2025 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із тим, що він перебуватиме у відрядженні. До клопотання додано копію супровідного листа від 30.05.2025 р. № 90 Благодійної організації ФОНД ДОПОМОГИ ТА НАДІЇ.

У судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач двічі не з`явився у судові засідання. Також, представник відповідача просила стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Представник органу опіки і піклування Мошнівської сільської ради у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява сільського голови про слухання справи за відсутності їх представника.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтерсах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено, що у судові засідання призначені на 05.05.2025 та 09.06.2025 року позивач не з`явився. Про судові засідання позивач повідомлявся вчасно та належним чином. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 21.05.2025 року була ознайомлена з матеріалами справи представник позивача адвокат Ястремська А.М. та про дату даного судового засідання їй було відомо, що не позбавляло позивача у разі неможливості явки у судове засідання, бути представленим представником.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 223,257 ЦПК України, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме: належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

При наявності сукупності зазначених умов, причини повторної неявки у судове засідання позивача, який належним чином був повідомлений про місце і час слухання справи, правового значення не мають.

Поважність причини неявки позивача враховується при першій неявці.

Зважаючи на вказані норми закону та їх роз`яснення слід вважати, що суд при першій неявці позивача позбавлений можливості розгляду справи за відсутності позивача (його представника) у судовому засіданні у випадку належного повідомлення позивача про час та місце судового розгляду та за відсутності його заяви про розгляд справи у його відсутності, натомість в змозі відкласти розгляд справи. При повторній же неявці позивача (його представника) у випадку належного повідомлення про час та місце судового розгляду та за відсутності заяви про розгляд справи у відсутності позивача, суд позбавлений можливості розгляду справи, відкладення розгляду, незважаючи на причини неявки та зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Тобто, позовна заява при повторній неявці в судове засідання належним чином повідомленого позивача залишається без розгляду незалежно від причин його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача, у відповідності до ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені ч.5 ст. 223 ЦПК України та п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд визнає, що позивач вдруге не з`явився до суду, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи, а тому суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду за захистом своїх прав у загальному порядку згідно ч.2ст. 257 ЦПК України.

Відповідно дач.ч.5,6ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до заяви представника відповідача було зазначено про витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу відповідачу ОСОБА_3 в зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 18.02.2025 року № 14 надавала адвокат Манзар Т.В.

Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги від 18.02.2025 року № 14 відповідно до п. 4.2 якого гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору. Відповідно до Додаткового договору від 07.03.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 18.02.2025 року № 14, плата за надання правової допомоги є фіксованою і складає 12 000 гривень.

Згідно акту № 14 від 07.03.2025 року прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 14 від 18.02.2025 року, адвокатом Манзар Т.В. надано відповідачу наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, підготовка відзиву, заперечення, заяв, клопотань та представлення інтересів Клієнта у судових засіданнях у Черкаському районному суді Черкаської області у справі № 707/3450/24.

Сплата коштів відповідачем адвокату Манзар Т.В. у розмірі 12 000 гривень за надання юридичних послуг підтверджується копією квитанції № 14 від 07.03.2025 року.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання ОСОБА_3 послуг адвоката щодо надання правової допомоги в цій справі.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.

Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 12 000 гривень відповідає критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати співмірні з обсягом і змістом наданих послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог представника відповідача щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу та стягує з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, які є співмірними з обсягом і змістом наданих послуг.

Керуючись ст.133, 137,142, 223, 257, 258, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки і піклування Мошнівської сільської ради про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

Ознайомитись з повним текстом судової ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: Орган опіки та піклування Мошнівської сільської ради (вул. Спасо-Преображенська 14а с. Мошни Черкаського району Черкаської області).

Повний текст ухвали складено 12 червня 2025 року.

Суддя: В. В. Морозов