ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9901/25
провадження № 2/753/7759/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О. Ф. розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Сирбул О. Ф. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя оосба: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про припинення права власності і скасування державної реєстрації права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вказана справа.

Ухвалою суду від 11.06.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

18.06.2025 до суду надійшла заява про відвід судді, яка подана представником позивача через систему «Електронний суд». В обгрунтування заяви про відвід представник позивача вказує на те, що зміст ухвали суду від 11.06.2025 є доказом обставин, які викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Дослідивши подану заяву про відвід судді, суддя дійшов такого висновку.

Частинами 1-3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У ч.ч. 1, 4 ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У своїй заяві представник позивача посилається на підстави для відводу судді, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме, що є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В силу ч. 4 ст. 39 ЦПК України, заявник, заявляючи відвід з указаних вище підстав зобов`язаний надати докази упередженості судді для цілей відводу.

При цьому зявником не надано доказів на підтвердження існування таких обставин.

Відповідно до ст.ст. 2, 23 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суддя місцевого суду здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Згідно зі ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка підписана 04.11.1950 та ратифікована Україною 17.07.1997 (набрала чинності для України 11.09.1997) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлюють, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Бангалорські принципи поведінки суддів визначають принцип незалежності: суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення (п.1.2.); принцип об`єктивності: поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів (п.2.2). Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах (п.2.3). Бангалорські принципи поведінки судді наводять приклади деяких випадків, зокрема, у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Зазначені заявником відомості не виявляють ознаки суб`єктивного або об`єктивного критерію упередженості судді, не є встановленим і сприяння судді по відношенню до будь-кого з учасників справи.

Наведені заявником твердження фактично зводяться до незгоди із прийнятим процесуальним рішенням, що, у свою чергу, не може бути підставою для відводу судді.

Отже, враховуючи, що заява позивача не містить обґрунтування, суд приходить до висновку, що така є необгрунтованою.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Сирбул О. Ф. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя оосба: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про припинення права власності і скасування державної реєстрації права власності на квартиру - визнати необґрунтованою.

Справу передати до канцелярії суду для визначення судді для розгляду заяви про відвід судді відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: