Справа №188/1252/25
Провадження №2/752/7541/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Домальчук Роман Володимирович в інтересах Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши матеріали позовної заяви, встановлено, що вона підлягає передачі за підсудністю на розгляд до іншого суду, виходячи з наступного.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 передано на розгляд за підсудністю цивільну справу №188/1252/25 до Голосіївського районного суду міста Києва, оскільки з матеріалів справи вбачається, що зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд звертає увагу, що Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі цивільної справи до Голосіївського районного суду міста Києва за місцем проживання відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 (провадження №12-175гс19) у питанні щодо застосування статті 30 ГПК України, яка за своїм змістом є аналогічною статті 30 ЦПК України, у спірних правовідносинах, пов`язаних з визнанням недійсним договору купівлі-продажу майнових прав, дійшла, зокрема, таких висновків: нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у цій справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 (провадження №12-73гс20), аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Отже, слід дійти висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважала, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підступності.

Схожа правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07. 2020 у справі №910/10647/18.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №216/2011-Р від 24.11.2011 у розмір 302807, 31 грн., а також 3% річних у сумі 4259, 26 грн. та інфляційні втрати у сумі 14577, 05 грн. за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1., 1.2 кредитного договору №216/2011-Р від 24.11.2011 банк надає позичальнику кредит у сумі 240000 грн. Кредит надається на придбання житлової нерухомості - трикімнатної квартири, житловою площею 40,3 кв.м. , загальною площею 73, 6 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_2 .

Отже, з матеріалів справи встановлено, що у позові заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором за яким кошти позичались для придбання нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, до цього позову застосовуються правила виключної підсудності, оскільки заявлені вимоги, які безпосередньо стосуються нерухомого майна, а цивільна справа №188/1252/25 була передана до Голосіївського районного суду міста Києва з порушенням територіальної юрисдикції (підсудності).

Крім того, слід зауважити, що судове рішення, ухвалене по цій справі, може бути скасовано судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), що передбачено ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, цивільна справа підлягає передачі за підсудністю на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, якому розпорядженням Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 визначена територіальна підсудність справ Троїцького районного суду Луганської області, якому розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 2710/38-14 визначена територіальна підсудність справ Вергунського районного суду міста Луганська.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 184, 258, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Передати на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Передачу цивільної справи здійснити в порядку, встановленому частиною 3 статті 31 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 12.06.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова