Справа № 638/9082/24
Провадження № 2/638/1057/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2025 року м. Харків

Шевченківського районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Суслової К.В.,

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та маральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_7 , в якому просили стягнути з останнього:

-на користь ОСОБА_4 , матеріальну шкоду в розмірі 235,12грн.;

-на користь ОСОБА_4 ОСОБА_4 , моральну шкоду в розмірі 75 000,00грн.;

-на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 40 000,00грн.;

-на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 30 000,00грн.;

-на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 05 грудня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/14483/21 відповідач, ОСОБА_7 , був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0001358 від 02.09.2021 року відносно відповідача, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов позивача, ОСОБА_4 , у зазначеному кримінальному провадженні залишено без розгляду, запропонувавши останньому, як потерпілому, звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/14483/21 суд встановив, що «30 серпня 2021 року приблизно о 14-50 год. ОСОБА_7 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин ОСОБА_4 виник умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_4 , який у той час розмовляв із працівниками УПП в Харківській області та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, та стоячи позаду, обличчям до нього, на відстані близько 0,5 м., тримаючи у правій руці зв`язку металевих шампурів, наніс ними один удар по ділянці верхньої частини правої сідниці потерпілому. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 974-2021 від 31.08.2021 року тілесні ушкодження у вигляді синця на правій сідниці в ділянці верхньо-зовнішнього квадранта на кордоні з поперековою ділянкою, які відносяться до легких тілесних ушкоджень».

Дійсно, 30 серпня 2021 року я, ОСОБА_4 знаходився у себе вдома разом з жінкою та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є моїм сусідом і проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Почувши запах гарі я, ОСОБА_4 , визирнувши у вікно, побачив, що біля паркану відповідача, наявне велике полум`я. З приводу цього, я, ОСОБА_4 , зробив зауваження, але у відповідь почув нецензурну лайку та погрози фізичною розправою, через що викликав співробітників поліції. З відповідачем виникають постійно конфлікти з усіма його сусідами через його самовільне будівництво, порушення правил добросусідства, влаштування у своєму домі типу готелю, де постійно мешкають особи різних національностей, розведення собак, через що страждають всі сусіди на даній вулиці. Мали місце колективні звернення до різних інстанцій щодо незаконних дій відповідача, але все безрезультатно, тому у відповідача є вкрай неприязні не лише до мене відносини, а й до інших.

Після приїзду патрульної поліції відповідач, ОСОБА_7 , через свій гнів до мене напав на мене в присутності співробітників поліції, моєї жінки та дітей та наніс мені тілесні пошкодження металевими шампурами, при цьому усно погрожуючи мені фізичною розправою, що є вже систематичним.

Позивач вказує, що згідно журналу судового засідання від 23.11.2021 року по справі № 638/14483/21 вбачається, що відповідач просить пробачення, через що суд надає час сторонам на примирення. Але у зв`язку з тим, що вибачення відповідача були не щирими, останній таким способом намагався закрити провадження через примирення, але через подальші погрози відповідача - примирення було неможливим.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в такому разі потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної злочином шкоди в порядку цивільного судочинства, бо за змістом статті 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Вказує, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачі зазнали такі моральні страждання.

1. ОСОБА_4 , 1982 р. н.:

відчував моральні страждання через больові відчуття на правій сідниці в ділянці верхньо- зовнішнього квадранта на кордоні з поперековою ділянкою через наявний синець розміром 3,5 на 1,5 см.;

відчував стрес, душевні страждання, хвилювання, розлади здоров`я, зміни психоемоційного стану, в результаті чого було порушено нормальний режим роботи та відпочинку;

відчував негативні емоції щодо вчинення злочину, пригніченості, що потребували додаткових зусиль для організації свого життя;

був змушений відволікатися від своїх звичайних справ та професійних планів, які міг би реалізувати не докладаючи додаткових зусиль на підготовку заяв та судових позовів, відвідування органів державної влади для захисту своїх прав;

у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення вчинено відповідачем у присутності членів сім`ї позивача: дружини, доньки та малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також працівників патрульної поліції, душевні страждання позивача були нестерпні;

через те, що малолітній син позивача бачив як позивачу наносять тілесні ушкодження (своєму батьку) - дитина потерпала потужний психоемоційний стрес, через що позивач переживав ще більше;

відчував потужний психоемоційний стрес, за своїх рідних доньку, сина, та дружину через що позивач ОСОБА_4 переживав ще більше, а також переживав через словесні образи та крики на сім`ю ОСОБА_8 при всіх присутніх: працівників поліції, дружини, доньки, сина;

позивач поніс моральні страждання, через те, що йому прийшлось стримувати себе від агресії відповідача та не відповісти.

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

зазнала душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо її батька і неї самої;

зазнала душевних страждань в зв`язку з словесними ображаннями та криком на сім`ю ОСОБА_8 при всіх присутніх: батька, мати, брата і працівників поліції;

зазнала душевних страждань через те, що уся сім`я: мати і малолітній брат, бачили як ОСОБА_4 (своєму батьку) наносять тілесні ушкодження;

потерпала потужний психоемоційний стрес за свого рідного батька та матері і брата, через що позивач ОСОБА_5 переживала ще більше;

відчувала негативні емоції щодо вчинення злочину, пригніченості, що потребували додаткових зусиль для організації свого життя;

відчувала стрес, душевні страждання, хвилювання, розлади здоров`я, зміни психоемоційного стану, в результаті чого було порушено нормальний режим роботи та відпочинку.

3. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

зазнав душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо його батька і нього самого;

зазнав душевних страждань у зв`язку з словесними образами та криком на сім`ю ОСОБА_8 при всіх присутніх: батька, матері, сестри і працівників поліції;

зазнав душевних страждань через те, що уся сім`я: мати і сестра, бачили як ОСОБА_4 наносять тілесні ушкодження (своєму батьку);

потерпав потужний психоемоційний стрес, за своїх рідних і за себе самого як малолітньої дитини, через що позивач ОСОБА_6 переживав ще більше;

відчував негативні емоції щодо вчинення злочину, пригніченості, що потребувало для усієї сім`ї додаткових зусиль для організації життя позивача, як малолітньої дитини;

відчував стрес, душевні страждання, хвилювання, розлади здоров`я, зміни психоемоційного стану, в результаті чого було порушено нормальний режим роботи та відпочинку.

4. ОСОБА_1 :

зазнала душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо її чоловіка, її сім`ї і неї самої;

зазнала душевних страждань у зв`язку з словесними образами та криком на сім`ю ОСОБА_8 при всіх присутніх: чоловіка, доньки, сина і працівників поліції; зазнала душевних страждань через те, що уся сім`я: малолітній син та донька бачили як ОСОБА_4 (їхньому батьку) наносять тілесні ушкодження;

потерпала потужний психоемоційний стрес, за своїх рідних і за себе самої, через що позивач ОСОБА_1 переживала ще більше;

відчувала негативні емоції щодо вчинення злочину, пригніченості, що потребувало для усієї сім`ї додаткових зусиль для організації їхнього життя;

відчувала стрес, душевні страждання, хвилювання, розлади здоров`я, зміни психоемоційного стану, в результаті чого було порушено нормальний режим роботи та відпочинку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.06.2024 прийнято відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

09.08.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено наступне.

Позивачі є сусідами за місцем мого проживання за адресою АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1 . Як вбачається з матеріалів справи, позивачами є родина ОСОБА_4 в тому числі і діти, один з яких є неповнолітнім.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно втручаються в життя відповідача, безпідставно порушують спокій та викликають поліцію.

Стосовно подій 30.08.2021 року слід зазначити, що у позовній заяві наведені неправдиві свідчення.

Так, 30.08.2021 року відповідач у своєму дворі вирішив приготувати шашлик. Коли було розпалене вогнище, дружина позивача ОСОБА_5 , перебуваючи на даху свого будинку почала знімати на відео зі свого мобільного телефону. Відповідач сказав, щоб вона припинила це, на що позивачі викликали поліцію.

Після приїзду працівників поліції відповідач повідомив, що розпалений мангал для шашлику. Подружжя ОСОБА_8 повідомили працівникам поліції, що відповідач нібито палив сміття, але це була не правда, в чому і пересвідчилися працівники поліції.

Через декілька хвилин відповідач вийшов на вулицю, де стояв його автомобіль, щоб у багажнику взяти шампури для шашлику та побачив, що ОСОБА_4 стоїть разом з поліцейським та про щось балакає. Відповідач взяв шампури в машині та повертався до двору, але у цей час ОСОБА_4 раптово зробив рух у сторону відповідача, перегородивши йому дорогу, та зіткнувся з шампурами, що були у відповідача в руках.

В подальшому за складеними матеріалами з`явилося кримінальне провадження. Відповідач вказав, що не був проти, щоб примиритися з сусідом, але ОСОБА_4 не був настроєний на примирення.

За спливом строків давності кримінальне провадження було закрите.

Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги про стягнення 195 000 грн. є безпідставними.

Також вказує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є потерпілими у кримінальному провадженні та позбавлені права звертатись до суду з будь-якими позовними заявами в порядку цивільного судочинства.

16.08.2024 від позивачів до суду надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України події 30.08.2023 та вина відповідача встановлені ухвалою суду від 05.12.2023.

Також, зокрема, зазначив про те, що вчиненим відповідачем злочином відносно ОСОБА_8 , родині останнього була заподіяна шкода психологічному здоров`ю, а тому згідно ст.16 ЦК України позивачі мають право на звернення до суду за захистом своїх прав.

26.08.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що твердження позивача про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення встановлена ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.12.2023 є хибним. В ухвалі зазначена фабула, яка була в обвинувальному акті, але обставини кримінального провадження не перевірялись і вина відповідача не встановлювалась.

Також зазначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не звертались з заявами про завдання майнової або моральної шкоди під час досудового розслідування, не визнані потерпілими в кримінальній справі та не є свідками, тому позбавлені права звертатись до суду з будь-якими позовними заявами в порядку цивільного судочинства.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IXвід 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Дзержинський районний суд м. Харкова змінено на Шевченківський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

У судовому засіданні представник позивача та позивачі позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечували з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у відкритому судовому засіданні, суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.12.2023 кримінальне провадження №0001358 від 02.09.2021 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрито із звільненням останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Також, вказаною ухвалою встановлено, що 30 серпня 2021 року приблизно о 14-50 год. ОСОБА_7 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, у ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_4 виник умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до ОСОБА_4 , який у той час розмовляв із працівниками УПП в Харківській області та діючи умисно, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, та стоячи позаду, обличчям до нього, на відстані близько 0,5 м., тримаючи у правій руці зв`язку металевих шампурів, наніс ними один удар по ділянці верхньої частини правої сідниці потерпілого. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи №974-2021 від 31.08.2021 року тілесні ушкодження у вигляді синця в правій сідниці в ділянці верхньо-зовнішнього квадранта на кордоні з поперековою ділянкою, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства. Такої правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц).

Крім того, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду неодноразово застосовував цю позицію. Зокрема, нещодавно в постанові від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19 суд вказав, що ст. 23 ЦК України є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положенням договору, а від порушення цивільного права особи.

Розмір моральної шкоди є індивідуальним, але при визначенні розміру відшкодування суд враховує вимоги розумності і справедливості, керується розумністю щодо суми, яку позивач бажає стягнути до пропорційності завданих збитків.

Так, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 709/1173/17, постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 127/35822/21, постанові Верховного Суду від 31.01.2023 у справі № 535/171/20 та інших зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає з урахуванням: характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення); стану здоров`я потерпілого; тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах; ступеня зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також у постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц).

Щодо визначення розміру відшкодування, то суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнав позивач.

З огляду на наведене, враховуючи тяжкість заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач внаслідок вчинення злочину, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та приходить до переконання про можливість відшкодування ОСОБА_4 відповідачем моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача майнової шкоди у сумі 235,12грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно фіскального чеку від 31.08.2021 ОСОБА_4 сплатив 235,12грн. на рахунок КЗОЗ ХОБСМЕ.

Вказаний чек суд вважає належним доказом оплати вартості судово-медичної експертизи №974-2021 від 31.08.2021, у зв`язку з чим вказана сума також підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , суд зазначає, що позивачами не доведено завдання їм моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не доведено завдання моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та маральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) 5 000,00грн. на відшкодування моральної шкоди та 235,12грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про стягнення маральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.О. Агапов