Справа № 650/140/24
провадження № 2-п/650/5/25
УХВАЛА

іменем України

09 червня 2025 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

представника відповідача Белінського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка заяву представника відповідача Белінського Віктора Анатолійовича про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» в інтересах якого звернувся представник Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В провадженні Великоолександрівського районного суду Херсонської області перебувала цивільна справа № 650/140/24 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» в інтересах якого звернувся представник Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням від 07 березня 2024 року позов задоволено, вирішено стягнути Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: ( АДРЕСА_1 ), на користь акціонерного товариства «Кредобанк» 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, , заборгованість у сумі 304979,77 грн. за кредитним договором № CL 293530 від 30.10.2020 року, з яких: заборгованість за тілом кредиту 189881,35 грн.; заборгованість за відсотками 115098,42 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», понесені судові витрати у розмірі 4574,70 грн.

16 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в обґрунтування якої зазначила такі доводи та обґрунтування.

У заяві стверджується, що ухвалене 07 березня 2024 року заочне рішення у справі № 650/140/24 підлягає скасуванню з підстав порушення судом вимог статті 280 Цивільного процесуального кодексу України щодо умов заочного розгляду справи. Зокрема, відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не отримував копії ухвали про відкриття провадження, повісток, позовної заяви з додатками, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи доказів вручення відповідних документів. Заявник дізнався про наявність заочного рішення лише 28 грудня 2024 року шляхом ознайомлення через Єдиний реєстр судових рішень та матеріали справи, надані його представнику.

У зв`язку з цим, заявник вважає, що поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення є об`єктивна відсутність доступу до інформації про справу та неотримання копії рішення належним чином. Наведене, на думку заявника, відповідає вимогам частини третьої статті 284 ЦПК України щодо можливості поновлення строку на подання відповідної заяви.

Крім того, у заяві викладено доводи щодо відсутності належного правового обґрунтування задоволення позовних вимог АТ «Кредобанк». Заявник вказує, що кредитний договір № CL 293530 від 30 жовтня 2020 року мав визначений строк дії до 29 жовтня 2025 року, і тому вимога про дострокове стягнення кредитної заборгованості мала попередньо узгоджуватись з дотриманням обов`язкової письмової процедури повідомлення, передбаченої частиною четвертою статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Водночас позивач не довів факту направлення відповідного повідомлення відповідачу, не обґрунтував юридичну неможливість його вручення у спосіб, передбачений законом, а посилання на тимчасову окупацію території не підтверджено офіційними документами чи нормативними актами.

Заявник також звертає увагу на відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували виникнення підстав для дострокового стягнення кредитної заборгованості в розумінні норм Закону України «Про споживче кредитування», та посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, де роз`яснено обов`язковість досудового врегулювання спору у подібних правовідносинах.

Таким чином, заявник наполягає на тому, що: судове рішення ухвалено з порушенням процесуального порядку, що є підставою для його скасування; позовні вимоги є передчасними та необґрунтованими, у зв`язку з чим справа підлягає повторному розгляду з урахуванням поданих заявником заперечень.

У зв`язку з наведеним, заявник просить поновити строк на подання заяви, скасувати заочне рішення, призначити справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відмовити у задоволенні позову повністю.

29 січня 2025 року від представника позивача Павленка С.В. надійшли заперечення в яких він зазначив, що наведені у заяві доводи не свідчать про наявність передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для скасування заочного рішення, а саме: поважних причин неявки відповідача до суду та неподання ним відзиву, а також істотних нових обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

У запереченнях наголошується, що відповідач дізнався про ухвалене заочне рішення ще в грудні 2024 року, однак не вжив негайних дій для його оскарження, а звернувся до суду лише після відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що така поведінка свідчить про обізнаність відповідача із суттю рішення та умисне зволікання з реалізацією права на його оскарження.

Крім того, представник позивача зазначає, що доводи заявника щодо недоведення підстав для дострокового стягнення заборгованості є безпідставними, оскільки відповідно до умов кредитного договору та чинного законодавства, зокрема статей 530, 611, 1050 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на дострокове стягнення у разі порушення строків повернення кредиту. Позивач наголошує, що банк надавав належні повідомлення за останнім відомим місцем реєстрації відповідача, а останній не повідомив про зміну місця проживання у встановленому порядку, що не може бути підставою для звільнення від обов`язків або оскарження рішення.

Також у запереченнях зазначено, що наведені заявником обставини не підтверджують наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, оскільки сам факт ненадання відповідачем пояснень або заперечень проти позову не змінює правової оцінки наданих позивачем доказів та умов кредитного договору. Представник позивача наголошує, що на момент звернення з позовом заборгованість була належним чином підтверджена розрахунком та випискою з рахунку, а кредитний договір укладено за встановленою процедурою з використанням електронної ідентифікації.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, залишивши його без змін як таке, що відповідає вимогам закону та обґрунтоване наданими матеріалами.

На судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 не мав можливості брати участь у судовому розгляді справи через відсутність будь-якого повідомлення про відкриття провадження, надсилання повісток, а також інших документів у справі. Лише 28 грудня 2024 року йому стало відомо про існування заочного рішення, після чого одразу були вжиті заходи для подання заяви про його перегляд. Представник наголосив, що відповідач не ухилявся від участі у процесі, а був фактично позбавлений такої можливості, що прямо суперечить засадам змагальності та рівності сторін.

Також було акцентовано на тому, що кредитний договір мав чинність до жовтня 2025 року, а позивачем не надано доказів дотримання обов`язкової досудової процедури повідомлення про дострокове розірвання договору відповідно до статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Представник заявив, що доводи позивача ґрунтуються виключно на формальному підході до тлумачення умов договору, без належного обґрунтування фактичних підстав для звернення з позовом у 2024 році.

У зв`язку з цим представник відповідача просив суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення від 07 березня 2024 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку для забезпечення реалізації відповідачем свого права на захист.

На судове засідання представник позивача не з`явилася був відсутній в Підсистемі відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) в день та час проведення судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вказані положення цивільного процесуального закону, а також враховуючи наявні в справі письмово викладені позиції представників сторін з приводу питання, яке підлягає вирішенню, суд ухвалив розглянути заяву про перегляд заочного рішення за наявними у справі матеріалами без участі представника позивача.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, вивчивши матеріали цивільної справи та проаналізувавши доводи представників сторін, суд дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З вищевикладеного вбачається, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання в якому було ухвалене заочне рішення, або не надання ним відзиву, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише сукупність цих двох умов може свідчити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що 09 січня 2024 року до суду надійшов позов Акціонерного товариства «Кредобанк» в інтересах якого звернувся представник Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 304979,77 грн. за кредитним договором № CL 293530 від 30.10.2020 року, з яких: заборгованість за тілом кредиту 189881,35 грн.; заборгованість за відсотками 115098,42 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем ОСОБА_1 30 жовтня 2020 року було укладено кредитний договір № CL-293530, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 400 000,00 грн на строк до 29 жовтня 2025 року із встановленою процентною ставкою 35% річних. Кредит був виданий безготівковим способом, а отримані кошти мали бути використані позичальником на поточні потреби.

Позичальник, відповідно до договору, зобов`язувався щомісячно здійснювати погашення основного боргу та нарахованих процентів у вигляді ануїтетного платежу. Однак, як стверджує позивач, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01 грудня 2023 року становить 304 979,77 грн, з яких 189 881,35 грн заборгованість за тілом кредиту, а 115 098,42 грн заборгованість за відсотками.

Позивач вказує, що відповідно до умов договору (зокрема п. 6.9 та п. 6.10), у разі невиконання зобов`язань позичальником, банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, відсотків і комісій, а також інших платежів. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, 02 листопада 2023 року позивач направив досудову вимогу про дострокове погашення кредиту. Однак, відповідно до наданих матеріалів, ця вимога не була вручена через неможливість її доставки у зв`язку з тимчасовою окупацією території, де зареєстрований відповідач, що підтверджується інформацією з поштового відділення.

Позивач посилається на положення статей 525, 526, 625, 629, 10481050, 1054 Цивільного кодексу України, які передбачають обов`язок боржника належним чином виконувати грошові зобов`язання та відповідальність за їх порушення, а також надають право кредитору вимагати дострокового повернення кредиту у разі порушення строків повернення.

Крім основного боргу та процентів, позивач просить також стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у розмірі 4 574,70 грн та витрати на професійну правову допомогу у сумі 30 497,97 грн відповідно до умов договору з адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право» та ст. 137 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд задовольнити позов у повному обсязі та ухвалити відповідне рішення, у тому числі у порядку заочного провадження у разі неявки відповідача.

07 березня 2024 року рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області вказаний позов було задоволено, а розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, в заочному порядку. З огляду на те, що зареєстрованим місцем проживання відповідача була вказана тимчасово-окупована територія, його повідомлення про розгляд справи було здійснено шляхом публікації оголошення на сайті суду, відповідно до встановленого законом порядку.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Зважаючи на те, що відповідач зареєстрований на території, яка на час розгляду справи є окупованою, а також враховуючи, що представник відповідача звернувся до суду із відповідною заявою впродовж двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду суд вважає за необхідне поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вказані обставини суд також вважає достатніми для того, щоб стверджувати, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

Разом з тим, суд вважає, що докази, на які посилається представник відповідача не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

Так, у поданій заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача обґрунтовує необхідність скасування рішення тим, що позивач не дотримався передбаченої законодавством процедури повідомлення про дострокове стягнення заборгованості, зокрема положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», які зобов`язують кредитодавця попередньо письмово повідомити споживача про порушення умов договору з наданням 30-денного строку для усунення прострочення.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 02 листопада 2023 року позивачем було направлено відповідачу письмову досудову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, на адресу його зареєстрованого місця проживання, визначеного договором. Вручення відповідного повідомлення не відбулося з незалежних від позивача причин через неможливість доставки поштового відправлення на тимчасово окуповану територію, що підтверджується відповідною довідкою оператора поштового зв`язку.

Відповідач не надав жодних доказів того, що він повідомляв кредитора про зміну свого місця проживання, або про інші способи зв`язку. Відповідно до пункту 6.9 кредитного договору, саме позичальник зобов`язаний своєчасно інформувати банк про зміну адреси чи контактних даних. Невиконання цього обов`язку не може бути підставою для визнання недійсною спроби кредитора надіслати повідомлення про дострокове стягнення.

Посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, є юридично необґрунтованими. Вказана постанова стосується випадків, коли кредитор мав об`єктивну можливість направити повідомлення про дострокове стягнення, але не зробив цього. Натомість у цій справі позивач вжив усіх розумних заходів, передбачених договором і законом, для направлення відповідного повідомлення, однак його вручення стало неможливим з незалежних причин. Саме по собі неотримання відповідачем поштового відправлення у зв`язку з тимчасовою окупацією не свідчить про порушення з боку позивача або про недотримання ним встановленої процедури.

Також суд звертає увагу на те, що позовні вимоги ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем умов кредитного договору, зокрема простроченні щомісячних платежів, що підтверджується випискою з рахунку та розрахунком заборгованості. Умовами договору (пункти 6.96.10) передбачено право кредитора на дострокове стягнення всієї суми боргу у разі допущення порушення строків оплати, без необхідності доводити додаткову підставу, крім самого факту прострочення.

Таким чином, надані представником відповідача доводи та документи не спростовують правомірності звернення позивача до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, не ставлять під сумнів розрахунки позивача та не містять нових істотних обставин, які могли б вплинути на правильність судового рішення.

З огляду на викладене, підстав для скасування заочного рішення відповідно до статті 288 ЦПК України не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись наведеними вище положеннями ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» в інтересах якого звернувся представник Павленко Сергій Валерійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законну силу з моменту її підписання.

Суддя: ________________ О.О. Сікора