Справа № 565/763/25
Провадження № 2/565/359/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м.Вараш

Вараський міський суд Рівненської області у складі:

- головуючого судді Зейкана І.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу № 565/763/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитним договором №05.04.2023-100002951 від 05.04.2023 р. у розмірі 16960,00 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 05 квітня 2023 року між сторонами укладено кредитний договір №05.04.2023-100002951, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 8000 грн. строком на 42 дні. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Невиконання відповідачем умов договору дають право позивачу стягнути з нього заборгованість за кредитом у судовому порядку.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив в якому він не визнає позовні вимоги позивача посилаючись на наступне. Позивач обгрунтовує, що позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Станом на вказану позивачем у позові дату 05.04.2023 р. діяла редакція «Положення про систему BankID Національного банку України» затверджена Постановою НБУ від 17.03.2020 р, № 32), зі змінами, внесеними згідно з Постановами Національного банку України № 109 від 30.07.2020 та № 35 від 27.04.2021, однак зміст якої у позові не наведений так як у даному випадку позивачем наведені формулювання, які не відповідають редакції вказаного Положення про Систему ВанкГО Національного банку України», яка діяла станом на 05.04.2023 р. У зв`язку з викладеним відповідач вбачає з боку позивача неправильне норми матеріального права, а саме через застосування норми яка не підлягає застосуванню (сплутані редакції нормативного акту). Внаслідок викладеного позивач не виконав вимоги ч. 1, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України про те, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, а також про те, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Через викладення невідповідної станом на 05.04.2023р. редакції вищевказаного Положення Національного банку України від 17.03.2020 р,, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також, як наслідок, через пов`язання такої обставини з положеннями ст. ст. 626, 1055 ЦК України, позивач не обгрунтував свої позовні вимоги саме щодо питання укладення кредитного договору.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив в якому вони просять позовні вимоги задовольнити повністю. Вказують, що було укладено Кредитний договір №05.04.2023-100002951 від 05.04.2023 р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Оригінал кредитного договору судом не витребовувався, клопотання про його витребування відповідачем не подавалось. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_1 належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 05.04.2023-100002951 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв. Отже, загальні витрати за споживчим є співмірними, враховуючи строк кредитування. Отже, денна процентна ставка у 1,5 % є застосовною та законною для договорів, укладених до 20 серпня 2024 року. Натомість, Кредитний договір №05.04.2023-100001014 було укладено 05.04.2023 р.

Від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому ОСОБА_1 повністю заперечує викладене позивачем та просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Позивач не надав до позовної заяви у справі докази проведення ним господарської операції з кредитування відповідача ОСОБА_1 , а саме первинний бухгалтерський документ про видачу кредиту ОСОБА_1 , не надав щодо такої кредитної операції даних рахунків бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку операції. Довідка про стан заборгованості не є документом, який може бути складений за відсутності укладеного договору, а аткож і за відсутністю первинного (бухгалтерського) документа, в якому був би вказаний як платник ТОВ «Споживчий центр». Вищенаведений висновок про відсутність перерахування ТОВ «Споживчий центр» відповідачу коштів як кредит підтверджується, вказаною у позові у додатку, квитанцією LIQPAY ID операції: . Вказана квитанція не містить в собі інформації про ТОВ «Споживчий центр» здійснює переказ коштів у цьому випадку. На думку відповідача, є підстави вважати, що вказана квитанція, яка не відкриває дані про ініціатора перерахування коштів, є паперовим доказом наявної схеми з виведення коштів за межі України, в тому числі шляхом омани платників, через створення фіктивного нарахування нібито кредитом.

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав.

Згідно з поданим представником позивача клопотанням, позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити позивачу повністю в задоволенні позовних вимог, не заперечує щодо розгляду справи за відстуності позивача.

З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Дослідивши копії пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 05.04.2023 від імені позичальника ОСОБА_1 , підтвердження укладання кредитного договору № 05.04.2023-100002951 від 05.04.2023, паспорту споживчого кредиту, які підписані одноразовим ідентифікатором "С869", суд з урахуванням положень ст. 207, 639 ЦК України, ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", доходить висновку, що 05 квітня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05.04.2023-100002951 в електронній формі.

Зі змісту заявки від 05.04.2023 та підтвердження укладення кредитного договору № 05.04.2023-100002951 від 05.04.2023, вбачається, що сума кредиту за вказаним кредитним договором становить 8 000 грн; кредит надається 05.04.2023 на строк 42 дні з дати його отримання; дата повернення кредиту - 16.05.2023; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом; неустойка 160 грн.

Відповідно до п.6.1 оферти, позичальник ОСОБА_1 зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів за користування шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів - до дати, вказаній у Заявці, яка є невідємною частиною даної оферти.

Позивач ТОВ "Споживчий центр" виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн, що підтверджується копією квитанції від 05 квітня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Також ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 05.04.2023-100002951 від 05.04.2023, заборгованість ОСОБА_1 за цим договором складає: 8 000,00 грн - основний борг, 8960,00 грн - проценти, які нараховані за період з 05.04.2023 по 16.05.2023 р., що на загальну суму 16 960,00 грн.

У ч.2 ст.21 Закону України «Про Національну гвардію України» зазначено, що військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пп. 3 п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 3 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 року, який набрав чинності 23.04.2021 року, п.5 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції:

«Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

У ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вказано, що особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року та триває по теперішній час. Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення.

Відповідно до копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.04.2023, відповідач ОСОБА_1 з 11.04.2023 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для подальшого проходження служби у військову частитну НОМЕР_2 . Відповідач також має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, в період виконання умов договору з 11.04.2023, на відповідача поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього із 11.04.2023 відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

При тому, законодавством імперативно не встановлено такого обов`язку військовослужбовців як звернення до установи із заявою про проведення звірки зобов`язань, а також із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів за кредитом. Листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року «Щодо документа, який підтверджує призов під час мобілізації та проходження військової служби» та інформацією Юридичної служби Збройних сил України в тому, що, якщо особа є військовослужбовцем, який має невиконані зобов`язання (зокрема, кредитні зобов`язання), то їй пропонується звернутися до установи (зокрема, банку) з заявою провести звірку зобов`язань та отримати довідку із сумою залишку заборгованості по тілу кредиту, а також процентах, комісіях, штрафах тощо та/або із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів по кредиту, а також про звільнення від сплати страхових платежів, якщо такі передбачені кредитним договором, - лише висловлено пропозицію щодо можливого вирішення ситуації, проте не встановлено такого юридичного обов`язку. Таким чином, відповідач не був зобов`язаний попередньо звертатися до позивача із заявою про звільнення від сплати штрафних санкцій, пені і процентів за кредитом.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заявлених до стягнення позивачем нарахованих процентів за користування кредитом починаючи з 11.04.2023, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Отже, враховуючи вищевказане, суд вбачає підстави для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000,00 грн. та відсотки за користування кредитом за період з 05 до 10 квітня 2023 у сумі 960 грн, як то випливає із картки субконто, наданої позивачем до відповіді на відзив.

Стягненню із відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1279,76 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 52,83 %.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 - 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 відмовити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.04.2023-100002951 від 05 квітня 2023 року в сумі 8960 (вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 грн

У задоволенні вимог у іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1 279 (одна тисяча двісті сімдесят дев`ять) грн 76 (сімдесят шість) коп. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (місцезнаходження за адресою: м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, 01032, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя І.Ю.Зейкан