КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 756/5756/23 Головуючий у суді першої інстанції - Тиха О.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/987/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 03.06.2022 між нею, як фізичною особою-підприємцем, та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір № 1550 прокату легкового автотранспортного засобу, згідно умов якого вона передала, а відповідач прийняв у строкове оплатне користування легковий автомобіль марки Peugeot, модель - 301, 2017 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 .

Факт передачі автомобіля підтверджується актом прийому-передачі легкового транспортного засобу, в якому зазначено, що автомобіль перебуває в справному технічному стані, та з боку відповідача відсутні претензії до позивача по якості, зовнішньому виду, комплектації та технічному стану переданого автомобіля.

Відповідно до умов Договору прокату легкового автотранспортного засобу № 1550 від 03.06.2022, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути автомобіль в тому стані, в якому він був отриманий, та відшкодувати всі витрати, що пов`язані з приведенням автомобіля до належного стану.

Під час експлуатації транспортний засіб був пошкоджений ОСОБА_1 та 30.03.2023 неналежним чином повернутий відповідачем позивачу, оскільки відповідач завчасно не повідомив наймодавця про повернення автомобіля, не оформив Акт-приймання передачі автомобіля, пошкодив транспортний засіб та не привів автомобіль до належного стану, що є порушенням умов договору.

30.03.2023 позивачем за місцем проживання відповідача направлено претензію № 1-1550/2023 щодо необхідності прибути для належного оформлення повернення автомобіля, що перебував у його користуванні, та вирішення інших питань, пов`язаних з відшкодуванням витрат на ремонт автомобіля. Проте, вказана претензія залишена ОСОБА_1 без належного реагування.

Позивачкою було замовлено незалежну експертну оцінку, за результатами якої суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 було складено Звіт № 44/18.04.23 від 03.04.2023 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Peugeot, модель - 301, 2017 року випуску, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 33 212,17 грн.

06.04.2023 позивачкою на адресу відповідача ОСОБА_1 направлена претензія № 2-1550/2023 з вимогою щодо відшкодування шкоди у розмірі 33 012,17 грн, що включає суму коштів для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (33 212,17 грн) та суму коштів, що була сплачена за послуги експерта щодо оцінки вартості матеріального збитку (2000,00 грн) за вирахуванням гарантійного платежу, сплаченого відповідачем (2200,00 грн). Разом з тим, вказана претензія була також проігнорована відповідачем.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 33 012,17 грн в рахунок відшкодування матеріальних збитків, а також суму понесених судових витрат.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 33 012,17 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що в копії акті огляду авто від 03.06.2022 було зазначено про пошкодження авто, зокрема про пошкодження бампера. 30.03.2023 ОСОБА_1 повернув наймодавцю авто в тому стані в якому отримав. Факт повернення автотранспортного засобу визнається позивачем.

Зазначає, що оцінка вартості матеріального збитку проведена 03.04.2023, після спливу декількох днів з моменту повернення автомобіля. З доданих позивачем фото неможливо встановити ступінь та характер пошкоджень автомобіля. Відповідача не запрошували на огляд та оцінку збитків автотранспортного засобу.

Посилається також на те, що у наданій копії звіту № 44/18.04.23 про оцінку вартості матеріального збитку власником транспортного засобу зазначено ТОВ «П.У.Л.». Позивачем не було надано доказів того, що майно, а саме авто реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить саме ОСОБА_2 .

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_2 у встановлений строк не скористалась.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування збитків у розмірі 33 012,17 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 03.06.2022 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір прокату легкового автотранспортного засобу за № 1550.

Відповідно до п.1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець (позивач) передає, а наймач (відповідач) приймає у строкове платне користування транспортний засіб, зазначений у п. 1.2. договору та зобов`язується своєчасно вносити плату за прокат та повернути автомобіль після закінчення строку дії договору або в інших випадках, передбачених договором.

У п. 1.2. Договору зазначено відомості про автомобіль: марка - Peugeot, модель - 301, тип - седан, рік випуску - 2017, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 4.3.18. Договору наймач зобов`язаний відшкодувати повну вартість ремонтних відновлювальних робіт або повну вартість автомобіля, визначену в цьому договорі, при викраденні або тотальному знищенні автомобіля, та всі відповідні витрати.

Відповідно до п. 5.2.7. Договору, у випадку повернення автомобіля у технічно несправному стані, пошкодженим, з втраченими або пошкодженими комплектуючими, наймодавець має право вимагати від наймача, відшкодування шкоди, всіх збитків та понесених витрат в наслідок настання таких обставин, а наймач відшкодовує наймодавцю повну вартість ремонту, вартість комплектуючих елементів автомобіля протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати пред`явлення наймодавцем такої вимоги.

Відповідно до п. 7.2. Договору, сторона, яка своїми діями або бездіяльністю завдала збитків іншій стороні, повинна відшкодувати їх у повному обсязі. Відшкодування збитків не звільняє сторони від виконання обов`язків за цим договором.

Відповідно до п. 7.4. Договору, наймач несе повну відповідальність за нанесення шкоди життю, здоров`ю, навколишньому природному середовищу або майну третіх осіб, а також будь-яку іншу шкоду, спричинену в процесі користування (експлуатації) автомобіля.

03.06.2022 сторони підписали Акт приймання-передачі легкового автотранспортного засобу, згідно до якого ФОП ОСОБА_2 передала, а відповідач ОСОБА_1 прийняв у користування автомобіль марки Peugeot, модель - 301, 2017 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , на умовах, визначених договором прокату.

У Додатку № 2 до Договору прокату (Акті огляду автомобіля від 03.06.2022) встановлено наступні пошкодження автомобіля: дрібні сколи на капоті, дрібний скол та подряпина лівого крила, подряпина на бампері, дрібні подряпини на багажнику.

Вищевказаний автомобіль був повернутий відповідачем ОСОБА_1 30.03.2023, що підтверджується проведеним оглядом автомобіля після використання (прокату), в якому зазначено, що автомобіль має пошкодження, зазначені у Звіті. При поверненні автомобіля наймодавцю акт прийому-передачі сторонами не підписувався.

30.03.2023 позивачем за місцем проживання ОСОБА_1 направлена претензія № 1-1550/2023 щодо необхідності прибути для належного оформлення повернення автомобіля, що перебував у його користуванні, та вирішення інших питань, пов`язаних з відшкодуванням витрат на ремонт автомобіля. Проте, вказана претензія залишена ОСОБА_1 без належного реагування.

Згідно зі Звітом № 44/18.04.23 від 03.04.2023 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Peugeot, модель - 301, 2017 року випуску, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту становить 33 212,17 грн.

Вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 становить 2000,00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 44/18.04.23 від 03.04.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк.

Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб (ч.1 ст. 788 ЦК України).

Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (ч. 1 ст. 798 ЦК України).

У ч. 2 ст. 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Дослідивши договір № 1550 прокату легкового транспортного засобу від 03.06.2022, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, який є різновидом договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є транспортний засіб.

Договір № 1550 прокату легкового транспортного засобу від 03.06.2022 укладений між сторонами у простій письмовій формі і нотаріально не посвідчувався, а тому є нікчемним через недотримання в момент його підписання вимог ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 799 ЦК України (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2019 у справі № 759/5467/16-ц).

За таких обставин визнання вищевказаного договору недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

У правових висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 18.04.2018 року у справі № 753/13595/15-ц, Верховний Суд вказував на те, що глава 58 ЦК України «Найм (оренда)» розташована за таким принципом: спочатку визначаються загальні положення, які поширюються на всі види договорів найму, як то передача речі у користування, якість речі, строк договору найму, права та обов`язки сторін, а потім - спеціальні правила, які стосуються лише окремого різновиду договору найму (прокат, оренда транспортних засобів, найм будівлі або іншої капітальної спори, лізинг). Зазначені окремі договори найму (оренди) регулюються спеціальними нормами глави 58, загальні положення про найм (оренду) застосовуються до них субсидіарно, якщо спеціальними правилами не встановлено інше.

Так, у відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти

За змістом положень частин 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 не є власником автомобіля, а тому не має права на отримання відшкодування, оскільки позивач в цьому випадку є стороною нікчемного правочину, а тому відповідно до частини другою статті 216 ЦК України має право на таке відшкодування.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.04.2018 у цивільній справі № 753/13595/15-ц.

Також безпідставними є доводи ОСОБА_1 , що автомобіль Peugeot - 301 номерний знак НОМЕР_1 , був застрахований, а тому саме страховик повинен відшкодувати завдану шкоду, з огляду на наступне.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком, відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У той же час, з 03.06.2022 по 30.03.2023 автомобіль Peugeot - 301 номерний знак НОМЕР_1 , знаходився у користуванні відповідача ОСОБА_1 та за вказаний період він не повідомляв позивача про факт дорожньо-транспортної пригоди, заперечував відповідач факт потрапляння у ДТП на орендованому автомобілі і під час розгляду справи, а отже страховий випадок зафіксований не був.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих їй збитків у вигляді витрат, які вона мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 33 212,17 грн, а відповідачем вказаний розмір збитків, визначений у ремонтній калькуляції № 4418 від 03.04.2023, не спростовано, клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру завданих позивачу збитків під час судового розгляду відповідачем не заявлено.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо посилання відповідача на те, що оцінка вартості матеріального збитку була проведена неналежним суб`єктом оціночної діяльності, оскільки Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 44/18.04.23 від 03.04.2023 був виконаний суб`єктом оціночної діяльності, який має необхідну кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів та діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності. Виконання оцінки вартості завданих позивачу збитків, пов`язаних з пошкодженням автомобіля, іншим оцінювачем, ніж зазначено у договорі, не спростовує визначену кваліфікованим оцінювачем вартість такого збитку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку № 44/18.04.23 від 03.04.2023 був виконаний суб`єктом оціночної діяльності, який має необхідну кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів та діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, з дотриманням вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N 1074/8395, а отже є належним та допустимим доказом у справі.

На спростування вказаних обставин, встановлених судом під час розгляду справи, відповідачем не надано іншого експертного висновку чи будь-якого іншого доказу, який би містив інші розрахунки, які б мали бути взяті судом до уваги.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача збитків, завданих пошкодженням автомобіля Peugeot, модель - 301, 2017 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 31 012,17 грн (з урахуванням гарантійного платежу - 2200,00 грн.) та 2000,00 грн за проведення оцінки вартості матеріального збитку, а разом - 33 012,17 грн.

Доводи апеляційної скарги в цілому повністю повторюють доводи відзиву на позовну заяву, належна оцінка яким надана судом першої інстанції, ґрунтуються на незгоді відповідача із судовим рішенням, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома