ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі - Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» на заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 12 лютого 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір №8 по продукту «Кошти в кредит», за умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 34 498,85 грн.

Позивач зазначає, що згідно п.2.9 Основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 36 календарних місяців та платності - 5,5% в місяць, комісія за надання кредиту - 44 99,85 грн., комісія за управління (обслуговування) кредиту - 1 379,95 грн.. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 178,90%.

Відповідно до п.3. Кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 29 999,00 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 у розмірі 4 499,85 грн. на свою користь в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором. Сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору (п.3.3).

Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТОВ «Сучасний Факторинг» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою діяльністю «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором №8 від 12 лютого 2022 року станом на 15 жовтня 2024 року включно 91 608,43 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 33 240,55 грн; загальна заборгованість за сумою комісії становить: 58 367,88 грн.. Отримано оплату в сумі: 1300 гривень.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до інформаційної довідки грошові кошти в розмірі 29 999,00 грн. були успішно перераховані на платіжну картку відповідача, а тому позовні вимоги є доведеними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2022 року між сторонами був укладений кредитний договір № 8.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Кредитора (інформаційно-телекомунікаційна система), доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальник в Особистий кабінет в порядку визначеному ЗУ «Про електронну комерцію».

При цьому, позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Кредитора.

Пунктом 11.6 Кредитного договору визначено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Кредитора кваліфікованим електронним підписом уповноваженого представника, Кредитора із кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Позичальника, що створений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Кредитора для кожного разу використання та направляється Позичальнику на номер мобільного телефону повідомлений останнім Кредитору в ІТС Кредитора/зазначений в цьому Договорі. Введення Позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Позичальника на Договорі та вважається направленням Кредитору повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Встановлено, що зі своєї сторони ТОВ «Сучасний факторинг» направило відповідачу одноразовий ідентифікатор G-0079, на номер телефону НОМЕР_2 Боржника, котрий Боржником було підписано Акцепт Договору 12 лютого 2022 року.

Крім того, встановлено, що сторонами було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація, обов`язкова для ознайомлення Позичальником.

Пунктами 3.1. та 3.2. Кредитного договору передбачено, що кредит наданий на умовах його строковості, повернення та платності та надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів у розмірі 29999 гривень на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 та у розмірі 4499 гривень 85 копійок на свою користь в оплату своїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.

За умовою п. 3.3. Договору, сума кредиту (його частина) перераховується Кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього Договору. Дата надання кредиту 12 лютого 2022 року або 13 лютого 2022 року або 14 лютого 2022 року.

Відповідно до п. 5.3.1 вказаного Договору, Позичальник зобов`язується повернути Кредитору суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та інші платежі в порядку та строки, визначені Договором, а також визначені розділом 8 Договору неустойку (штраф, пеня) у випадку невиконання зобов`язань по Договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов договору кредитні кошти мали бути перераховані кредитором позичальнику протягом трьох календарних днів з дати укладання договору, а датою отримання кредиту вважається дата перерахування кредитором суми кредиту на відповідний рахунок позичальника. Отже підтвердженням виконання умов кредитного договору є факт перерахування кредитних коштів на реквізити позичальника, однак матеріали справи не містять ані квитанцій, ані будь-яких інших платіжних документів фактичного перерахування коштів відповідачу, а тому неможливо встановити, чи були кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача, у якій сумі та коли саме.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом;12 лютого 2025 року сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора G-0079, що були відправлені на телефон відповідача +33 та підписано останнім Договір.

Встановивши, що підтвердженням виконання умов кредитного договору є факт перерахування кредитних коштів на реквізити позичальника, тоді як матеріали справи не містять ані квитанцій, ані будь-яких інших платіжних документів фактичного перерахування коштів відповідачу, в зв`язку із чим неможливо встановити, чи були кредитні кошти перераховані на рахунок відповідача, у якій сумі та коли саме, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідно до інформаційної довідки грошові кошти в розмірі 29 999,00 грн. були успішно перераховані на платіжну картку відповідача, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, оскільки позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів, саме, відповідачу.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова