Справа № 157/19/24
Провадження №2/157/37/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Плакоша Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Мельничука М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області про зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області, в якому просить зобов`язати відповідача забезпечити його благоустроєним житлом у м. Камені-Каширському Волинської області.

Позов обґрунтовано тим, що сім`я позивача ОСОБА_1 складається з п`яти осіб, які проживають у приватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири складає 43,6 кв.м, житлова 29,9 кв.м (5,98 кв.м на одну людину). Крім позивача ОСОБА_1 , особи з інвалідністю ІІ групи довічно, у квартирі проживають: його дружина ОСОБА_3 , його син ОСОБА_4 , особа з інвалідністю І групи довічно, його син ОСОБА_5 та його прийомний син ОСОБА_6 , який також є особою з інвалідністю ІІ групи довічно внаслідок психічного захворювання.

Оскільки санітарно-технічні норми не відповідають встановленим нормам України, з 14 квітня 1992 року позивач та його сім`я перебуває на квартирному обліку у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, його було внесено до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов у першочерговому порядку у черзі під №1. Відповідач у справі Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради, який взяв на себе зобов`язання поліпшити житлові умови позивача шляхом взяття на квартирний облік у першочерговому порядку, мав можливість виконати свої зобов`язання шляхом виділення відповідного житла у 42-ох квартирному будинку, який здавався в експлуатацію по АДРЕСА_2 . Однак, за повідомленням голови виконкому Каширця В.П. від 18.07.1996 виділити квартиру позивачу та його сім`ї не було можливості, оскільки 22 квартири у цьому будинку виділені працівникам охорони здоров`я, освіти, правоохоронних органів, культури, ліквідаторам аварії на ЧAEC, переселенцям. Решта квартир виділена сім`ям, будинки яких знесені або будуть зноситися. Таким чином, після виділення 22-ох квартир сім`ям вказаних категорій у відповідача ще була можливість виділити квартиру сім`ї позивача, оскільки певні будинки, адреса яких не повідомлялася, ще не зносилися і дата їх знесення ще не була визначена. Звернення членів сім`ї позивача з приводу поліпшення їхніх житлових умов протягом майже 20 років після отримання вказаного повідомлення ОСОБА_7 ігнорувалися.

У листопаді 2015 року позивач отримав повідомлення з Волинської обласної ради про те, що їхнє звернення з приводу забезпечення житлом направлене для вирішення у Департамент соціального захисту населення Волинської ОДА. Крім звернення до Волинської обласної ради, сім`я позивача зверталася з цього питання до різних державних інстанцій, однак вони отримували банальні відписки. Так, від Мінсоцполітики у вересні 2016 року позивач отримав повідомлення про те, що питання поліпшення житла, виділення на це коштів належать до власних повноважень виконкомів відповідних місцевих рад. Ухилилася від розгляду його звернення по суті й народний депутат України ОСОБА_8 , яка свої депутатські звернення надсилала Камінь-Каширському міському голові ОСОБА_9 . Обмежився банальною відпискою і директор Департаменту регіонального розвитку та ЖКГ Пиріг А. у повідомленні від 07.11.2018.

Із повідомлення Камінь-Каширської РДА від 26.12.2018 вбачається, що сім`я позивача у складі п`яти осіб перебуває на квартирному обліку на першочерговій черзі під №1. Однак їм відмовлено у виділенні коштів із міського бюджету на придбання житлового приміщення. У повторному повідомленні від 21.02.2019 Мінсоцполітики України йдеться про вирішення вказаної проблеми місцевими органами влади.

Аналогічні відписки вони отримали від Камінь-Каширської міської ради від 07.02.2019, 28.02.2020, 29.03.2021, Камінь-Каширської РДА від 09.03.2019, 03.12.2019, 03.03.2020, 22.04.2020, 17.06.2020, 12.04.2021, 13.05.2021, Волинської обласної ради від 29.03.2019, Волинської ОДА від 04.04.2019, 28.02.2020, Міністерства розвитку громад та територій України від 16.07.2020.

У квітні 2021 року позивач звернувся з питанням виділення коштів на придбання йому житла до прем`єр-міністра Шмигаля Д.М., однак звернення було знову перенаправлено через Волинську ОДА місцевим органам влади. На крайнє звернення до Камінь-Каширської міської ради 04 вересня 2023 року відповідач надіслав рішення Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 12 жовтня 2023 року про відмову у забезпеченні позивача житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю житлових приміщень в будинках житлового фонду. В більшості відповідей від відповідача вказується «...що при наявності вільного житлового фонду питання покращення житлових умов буде розглянуте повторно», чим фактично відповідач не заперечує право позивача на забезпечення останнього соціальним житлом з урахуванням відповідної черговості, погоджується з законним обов`язком забезпечити житлом позивача, але цього не робить у зв`язку з відсутністю фінансування. Посилання у відповідях-відмовах на те, що міська рада не має на цей час житла для подальшого передання його позивачу та відсутні кошти для таких цілей, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки відсутність матеріального забезпечення не є підставою для порушення права позивача на отримання соціального житла. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Прийнявши той чи інший акт, держава дала підстави для виникнення у фізичних осіб обґрунтованих сподівань стосовно виконання закону.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі №203/1784/16-ц, провадження №61-18145св18.

Разом із тим, відповідач Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради має можливість виділити фінансування на придбання житлового приміщення у приватних осіб за рахунок перевиконання власних доходів. Так, за повідомленням начальника відділу фінансів Камінь-Каширської міської ради Леснік О. при планових надходженнях власних надходжень у першому кварталі 2021 року 22 663 900 гривень до казни надійшло 27 926 300 гривень, тобто отримано 123,2% надходжень (районна газета «Полісся» від 29 квітня 2021 року). За уточненими даними на запит адвоката про виконання/перевиконання бюджету Камінь-Каширської міської територіальної громади отримано відповідь, що за 2021 рік обсяг доходів загального фонду бюджету громади за рахунок усіх джерел склав 492 679 900 грн, що становить 100,7% до уточнених річних призначень. Бюджет Камінь-Каширської міської територіальної громади по видатках по загальному фонду за 2021 рік при річному призначенні 477 421 800 гривень виконано в сумі 471 565 300 гривень, що становить 98,8 відсотка. В бюджеті Камінь-Каширської міської територіальної громади за результатами 2021 року перевиконання на 21 114 600 гривень. За 2022 рік обсяг доходів загального фонду бюджету громади за рахунок усіх джерел склав 529 977 700 гривень, що становить 101,0% до уточненого річного призначення. Бюджет Камінь-Каширської міської територіальної громади по видатках по загальному фонду за 2022 рік при річному призначенні 510 689 400 гривень виконано в сумі 498 268 400 гривень, що становить 97,6 відсотка. В бюджеті Камінь-Каширської міської територіальної громади за результатами 2022 року перевиконання на 31 709 300 гривень. За 9 місяців 2023 року обсяг доходів загального фонду бюджету громади за рахунок усіх джерел склав 451 736 917 гривень, що становить 81,1% до уточнених річних призначень. Бюджет міської територіальної громади по видатках по загальному фонду за 9 місяців 2023 року виконано в сумі 393 429 994 гривні, що складає 72 відсотка до передбаченого на 2023 рік. В бюджеті Камінь-Каширської міської територіальної громади за результатами 9 місяців 2023 року перевиконання на 58 306 923 гривень.

Взявши сім`ю позивача на першочерговий квартирний облік під №1, відповідач взяв на себе зобов`язання поліпшити її житлові умови ще в липні 1996 року. Однак, попри наявні можливості виконання своїх зобов`язань, зокрема у 2018 2023 роках, відповідач свої зобов`язання виконувати не бажає. Отже, конституційне право позивача на житло грубо порушене. Придбати житло за власні кошти сім`я ОСОБА_1 можливості не має, оскільки з п`яти членів сім`ї троє є особами з інвалідністю. Проживати у такій чисельній сім`ї, тим більше з психічно хворим прийомним сином, він не може. Орієнтовна вартість двокімнатної квартири в м. Камені-Каширському становить від дев`ятисот тисяч гривень і зазначена сума є посильною для міської ради.

Позивач ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з ІІ групою інвалідності, встановленої довічно. Із свідоцтва про право власності на житло від 06 квітня 2000 року вбачається, що позивач є співвласником квартири по АДРЕСА_1 . Іншими співвласниками також є дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 особа з інвалідністю І групи довічно, син ОСОБА_5 , та його прийомний син ОСОБА_6 , який також є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, внаслідок психічного захворювання.

Рішенням Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради №92 від 14 квітня 1992 року позивача ОСОБА_1 поставлено на пільгову чергу для одержання комунальної квартири. У Книзі обліку громадян, які перебувають на першочерговій черзі для отримання житла у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, що розпочата 01 травня 2021 року, ОСОБА_1 , членами сім`ї якого є ОСОБА_3 (дружина, 1951 року народження), ОСОБА_5 (син, 1977 року народження), ОСОБА_6 (син, 1971 року народження) та ОСОБА_4 (син, 1989 року народження), поставлені на облік громадян, що перебувають на першочерговій черзі для отримання житла у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, підстава для взяття на облік відсутність встановленого розміру житлової площі, багатодітна сім`я. На облік взято 15.08.1989 №313 Камінь-Каширською радою народних депутатів. Позивач ОСОБА_1 у списку осіб, які перебувають у першочерговій черзі на отримання житла, є першим.

Громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, підстав незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

До цього часу житло протягом більше як 30 років позивачу, який є особою з інвалідністю, як члену багатодітної сім`ї не надане. Відповідач не заперечує, що позивач має право на першочергове отримання соціального житла у виконавчому комітеті міської ради. Таким чином, право позивача на житло, який перебуває на квартирному обліку на першочергове отримання житла у виконавчому комітеті порушується й підлягає захисту шляхом зобов`язання Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради забезпечити позивача житловим приміщенням у м. Камені-Каширському Волинської області.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд зобов`язати Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області забезпечити його благоустроєним житловим приміщенням у м. Камені-Каширському Волинської області, яке відповідає встановленим нормам житлової площі, санітарним і технічним вимогам.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнає повністю та вважає безпідставними з тих підстав, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад на території міста Каменя-Каширського відсутні та у зв`язку з тим, що новозбудовану та вивільнювану житлову площу для надання жилих приміщень громадянам надають спочатку тим особам, які перебувають поза чергою, у першу чергу і в порядку загальної черги, тобто спершу ті хто поза чергою. Жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд) (ст. 4 ЖК України).

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань (ч. 5 ст. 9 ЖК України).

За змістом п. 4 Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (далі Правила від 11.12.1984 №470) громадяни самостійно здійснюють право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. Пунктом 13 Правил від 11.12.1984 №470 передбачено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Відповідно до п. 34 Правил від 11.12.1984 №470 виконавчі комітети обласних і міських Рад народних депутатів, які є замовниками по житловому будівництву, щороку, після затвердження державного плану економічного і соціального розвитку Української РСР, складають і затверджують плани розподілу жилої площі, яка підлягає введенню в експлуатацію в поточному році. Жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань (п. 57 Правил від 11.12.1984 №470). Пунктом 61 Правил від 11.12.1984 №470 визначено, що жилі приміщення, які звільняються, заселяються в порядку, встановленому цими Правилами, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, підприємствами, установами, організаціями, у віданні яких перебуває жилий будинок, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, а також випадків, передбачених пунктами 62 і 63 цих Правил. Згідно з п. 63 Правил від 11.12.1984 №470 жилі приміщення у новоспоруджених за рахунок державних капітальних вкладень жилих будинках, передані забудовниками виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів та іншим організаціям, у разі їх звільнення заселяються цими виконавчими комітетами місцевих Рад та організаціями.

Відповідно до законодавства України Кабінет Міністрів України вправі визначати підстави і умови передачі забудовниками виконавчим комітетам місцевих рад та іншим організаціям для заселення частини жилої площі у новоспоруджених за рахунок державних капітальних вкладень будинках, а також розміри жилої площі, яка передається (ст. 26 ЖК України). Статтею 31 ЖК України передбачено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з оприлюдненням відповідної інформації (ст. 22 ЖК України).

Відповідно до ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів.

Згідно зі статтями 55, 56 ЖК України жилі приміщення, що звільняються в будинках, переданих державними підприємствами, установами, організаціями виконавчим комітетам місцевих рад, а також жилі приміщення, що звільняються в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ, організацій, заселяються в першу чергу потребуючими поліпшення житлових умов працівниками цих підприємств, установ, організацій. Зазначений порядок заселення застосовується незалежно від часу передачі або закінчення спорудження жилого будинку. Жилі приміщення у новоспоруджених будинках, передані забудовниками виконавчим комітетам місцевих рад та іншим організаціям (стаття 26), у разі їх звільнення заселяються цими виконавчими комітетами місцевих Рад та організаціями.

Отже для отримання житла необхідна певна процедура та наявність вільного або новозбудованого житла, яке відноситься до житлового фонду місцевих рад, іншого ніж передбаченого законом способу не має. Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (ст. 18 ЖК України).

Главою 1 ЖК України передбачено саме надання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. На цей час жодного вільного або новозбудованого житла, яке відносилося б до житлового фонду місцевих рад немає (відсутнє), а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Згідно з абзацом 2 п. 15 Правил від 11.12.1984 №470 громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті. Відповідно до п. 36 Правил від 11.12.1984 №470 виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку визначають кількість новозбудованої і вивільнюваної жилої площі для надання жилих приміщень громадянам поза чергою, у першу чергу і в порядку загальної черги. Відповідно до чинного законодавства на підприємствах, в організаціях кількість жилої площі, що виділяється для цих цілей, за рішенням трудових колективів може передбачатися у колективних договорах.

Пунктом 38 Правил від 11.12.1984 №470 передбачено, що громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР. Згідно з п. 44 Правил від 11.12.1984 №470 у першу чергу жилі приміщення надаються тим, що перебувають на квартирному обліку: 2) Героям Радянського Союзу, Героям Соціалістичної Праці, а також особам, нагородженим орденами Слави, Трудової Слави, «За службу Батьківщині у Збройних Силах СРСР» усіх трьох ступенів; 3) особам, які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, перелічених у списку захворювань, затвердженому Міністерством охорони здоров`я СРСР за погодженням з Державним комітетом СРСР по праці і соціальних питаннях та ВЦРПС; 3-1) особам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання медичних маніпуляцій; 3-2) медичним працівникам, зараженим вірусом імунодефіциту людини внаслідок виконання службових обов`язків; 4) учасникам бойових дій та учасникам війни. Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи виконання обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік; 5) особам з інвалідністю I та II груп внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання та особам з інвалідністю I та II груп внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання з числа військовослужбовців; 6) особам, які стали особами з інвалідністю I і II груп у зв`язку з виконанням державних або громадських обов`язків, виконанням обов`язку громадянина СРСР по рятуванню життя людини, по охороні соціалістичної власності і правопорядку; 7) сім`ям осіб, які загинули при виконанні державних або громадських обов`язків, виконанні обов`язку громадянина СРСР по рятуванню життя людини, по охороні соціалістичної власності і правопорядку; 8) сім`ям осіб, які загинули на виробництві внаслідок нещасного випадку. До членів сімей осіб, вказаних у підпунктах 7 і 8 цього пункту, належать ті, хто перебував разом з ними на квартирному обліку. Якщо ці особи на обліку не перебували, членами їх сімей визнаються ті, хто проживав разом з ними на день загибелі: подружжя, що вдруге не одружилося; діти, які не мають своєї сім`ї, або хоч і мають свою сім`ю, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; батьки; утриманці загиблого, яким призначена пенсія у зв`язку з втратою годувальника; 9) робітникам і службовцям, які тривалий час сумлінно пропрацювали у сфері виробництва. Тривалість часу сумлінної роботи на даному підприємстві, в організації, що дає право на одержання жилих приміщень у першу чергу, встановлюється (залежно від місця перебування на квартирному обліку) трудовим колективом підприємства, організації або спільним рішенням виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів і ради профспілок, але не може бути менше 20 років. У колективному договорі може бути передбачено надання жилих приміщень у першочерговому порядку новаторам і передовикам виробництва, вказаним у пункті 14 цих Правил; 10) матерям, яким присвоєно звання «Мати-героїня»; 11) багатодітним сім`ям (які мають у своєму складі трьох і більше дітей) і одиноким матерям. Вказані сім`ї не втрачають права першочергового одержання жилих приміщень і у випадку, коли після взяття сім`ї на квартирний облік діти досягнуть повноліття; 12) сім`ям при народженні близнят; 13) учителям та іншим педагогічним працівникам загальноосвітніх шкіл і професійно-технічних учбових закладів; 14) особам, які проживають у ветхих будинках, що не підлягають капітальному ремонту; 15) іншим громадянам у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Разом із тим, відповідно до п. 46 Правил від 11.12.1984 №470 поза чергою жилі приміщення надаються: 1) громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання; 2) особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість. Жилі приміщення вказаним особам надаються підприємствами, установами, організаціями, до яких вони направлені на роботу, а у випадках, передбачених законодавством, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів; 3) дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення. Особи з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, після досягнення 23 років не втрачають права на позачергове отримання жилого приміщення за рахунок коштів з державного та місцевих бюджетів за умови їх перебування в установленому порядку на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на момент досягнення 23-річного віку; 4) дітям з інвалідністю з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які проживають у сім`ях піклувальників, прийомних сім`ях та дитячих будинках сімейного типу, державних або інших соціальних установах, після досягнення повноліття, у разі коли за висновком медико-соціальної експертизи вони можуть здійснювати самообслуговування і вести самостійний спосіб життя; 5) громадянам, незаконно засудженим і згодом реабілітованим, за неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення; 5-1) особам, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни. Особи, зазначені у цьому підпункті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особа з інвалідністю 1 групи з числа учасників бойових дій на території інших країн протягом року. 5-2) членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни та членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України. Жилі приміщення вказаним громадянам надаються виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів, підприємством, установою, організацією, у віданні яких перебувало займане раніше приміщення, а при відсутності у підприємства, установи, організації жилої площі виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем проживання цих громадян до засудження; 6) особам, обраним на виборну посаду, коли це зв`язано з переїздом в іншу місцевість; 6-1) членам сім`ї Народного депутата України у разі його смерті в період виконання депутатських обов`язків у Верховній Раді України на постійній основі; 7) в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Пунктом 47 Правил від 11.12.1984 №470 передбачено, що громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток №6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень вивішується для загального відома. Аналогічний порядок передбачено ст. 46 Житлового кодексу України (позачергове надання жилих приміщень).

Статтею 42 ЖК України передбачено, що жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46 ЖК України (позачергове надання жилих приміщень). Тобто, Житловим кодексом України та Правилами від 11.12.1984 №470, передбачено три списки черг, а саме: перший загальна черга; другий першочергова черга; третій позачергова черга. Окрім того, у виконавчому комітеті міської ради ведуться книги обліку по кожній із зазначених черг. Таким чином особи, які перебувають на обліку позачергового отримання житла мають переважне право на його (житла) отримання перед загальною та першочерговою чергами й у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 буде порушено право осіб, які перебувають у позачерговій черзі на отримання житла, оскільки цей список йде першим і в ньому перебуває 38 осіб, а наступний список це першочергове надання жилих приміщень ( ОСОБА_1 у позачерговому списку не перебуває). Особи, які користуються правом отримання житла поза чергою і перебувають на квартирному обліку у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради і в цих осіб зі списку взагалі немає власного житла, на відміну від позивача ОСОБА_1 , який має спільну частку у квартирі, яку отримав у 2000 році.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що фактично відповідач не заперечує право позивача на забезпечення його соціальним житлом з урахуванням відповідної черги, а також і те, що відсутність матеріального забезпечення не є підставою для порушення права позивача на отримання соціального житла. Однак, таке твердження не відповідає дійсності та нормам закону, оскільки Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради взагалі заперечує право позивача ОСОБА_1 на соціальне житло, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку громадян, що перебувають на черзі для отримання соціального житла у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради, а тому відповідач жодних прав ОСОБА_1 на отримання соціального житла не порушує.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» соціальне житло це житло всіх форм власності (крім соціальних гуртожитків) із житлового фонду соціального призначення, що безоплатно надається громадянам України, які потребують соціального захисту, на підставі договору найму на певний строк. Пунктом 7 ч. 1 ст. 9 цього Закону передбачено, що органи місцевого самоврядування відповідно до закону, зокрема, ведуть облік громадян, які мають право на отримання квартир, садибних (одноквартирних) жилих будинків із житлового фонду соціального призначення, приймають рішення про надання цим громадянам соціального житла на підставах і в порядку, визначених законом.

У списку громадян, що користуються правом на отримання житла із житлового фонду соціального призначення та перебувають на квартирному обліку у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради ні позивач ОСОБА_1 , ні будь-хто з членів його сім`ї не перебувають. У цьому списку перебуває 21 особа і як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просить суд порушити їхнє право на отримання соціального житла. Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань, також безпідставне, оскільки як вбачається з рішення Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 12 жовтня 2023 року №10/10 «Про відмову у наданні ОСОБА_1 та його сім`ї житлового приміщення у м. Камені-Каширському» ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю жилих приміщень в будинках житлового фонду місцевих рад на території м. Каменя-Каширського, а не у зв`язку з відсутністю фінансування, як зазначив ОСОБА_1 у позовній заяві.

Помилковими є посилання позивача ОСОБА_1 на висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №203/1784/16-ц (провадження №61-18145св18), оскільки рішення у вказаній справі ухвалено за інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, а саме зазначена справа стосувалась зобов`язання забезпечення житлом сім`ї, що проживає в орендованому за власний рахунок житлі та щодо органів державної влади. При цьому, в цій справі, що розглядається судом, позивач та члени його сім`ї проживають у власній квартирі. Позивач не зазначає про те, що вказана квартира є орендованою, а Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради є органом місцевого самоврядування, а не органом державної влади. Отже, сторони (орган місцевого самоврядування), предмет спору, у цій справі, фактичні обставини та сторони (органи державної влади) у справі №203/1784/16-ц, на яку посилається позивач ОСОБА_1 , суттєво відрізняються між собою, отже не є подібними, а тому застосуванню у цій справі не підлягають.

Також ОСОБА_1 зазначає, що в бюджеті Камінь-Каширської міської територіальної громади за результатами 9 місяців 2023 року перевиконання на 58 306 923 гривні, а орієнтовна вартість двокімнатної квартири у м. Камені-Каширському становить від 900 000 грн і зазначена сума є посильною для міської ради. Проте зазначені твердження не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки квартира видається з житлового фонду місцевих рад, а не купується для окремих категорій осіб і для цього необхідно провести певні процедурні дії, зазначені вище, на отримання наявного жилого приміщення з житлового фонду місцевих Рад.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджети місцевого самоврядування це бюджети сільських, селищних, міських територіальних громад, а також бюджети районів у містах (у разі утворення районних у місті рад). Бюджетна програма сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій (п. 4 ч. 1 ст. 2 БК України). Бюджетне асигнування повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження (п. 6 ч. 1 ст. 2 БК України). Видатки бюджету це кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом (п. 13 ч. 1 ст. 2 БК України). Місцевий фінансовий орган установа, що відповідно до законодавства України здійснює функції зі складання прогнозів місцевих бюджетів, складання, виконання місцевих бюджетів, контролю за витрачанням коштів розпорядниками бюджетних коштів, а також інші функції, пов`язані з управлінням коштами місцевого бюджету. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 7 БК України одним з принципів бюджетної системи України є принцип цільового використання бюджетних коштів бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Згідно з ч. 1 ст. 23 БК України будь-які зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до п. 22-8 Розділ VI. Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у період дії воєнного стану вільні залишки коштів місцевих бюджетів та залишки коштів спеціального фонду місцевих бюджетів (крім власних надходжень бюджетних установ та субвенцій з інших бюджетів, а також коштів місцевих внутрішніх та зовнішніх запозичень), які утворилися на кінець бюджетного періоду, спрямовуються за рішеннями відповідних місцевих рад (військових адміністрацій) на оплату праці працівників бюджетних установ, нарахування на заробітну плату, придбання медикаментів та перев`язувальних матеріалів, забезпечення продуктами харчування, оплату комунальних послуг та енергоносіїв, обслуговування та погашення місцевого боргу, соціальне забезпечення, створення умов для лікування, відновлення та реабілітації осіб, які постраждали внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заходи та роботи з територіальної оборони та мобілізаційної підготовки, підтримку сил безпеки і оборони, проектування, будівництво, ремонт захисних споруд цивільного захисту (сховищ, протирадіаційних укриттів), споруд подвійного призначення та облаштування приміщень, які плануються до використання для укриття населення, будівництво фортифікаційних споруд, платежі, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань Автономної Республіки Крим, обласної ради чи міської територіальної громади (з можливістю передачі таких коштів іншому місцевому бюджету). Таким чином, для використання бюджетних коштів в окремих цілях необхідне відповідне бюджетне призначення, проте виділення коштів на деякі цілі на період воєнного стану заборонені законом і задоволення позовних вимог прямо порушуватиме вимоги чинного законодавства.

Безпідставним є посилання позивача ОСОБА_1 на те, що йому повідомленням голови виконавчого комітету ОСОБА_7 від 18.07.1996 відмовлено у виділенні відповідного житла у 42-ох квартирному будинку, який здавався у експлуатацію по АДРЕСА_2 , оскільки зазначене повідомлення ним оскаржене не було, а тому ОСОБА_1 у 1996 році вважав це повідомлення правомірним і посилання на нього (повідомлення) через 18 років є безпідставним.

Посилаючись на викладене Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради просить відмовити в задоволенні позову в зв`язку з безпідставністю позовних вимог та їх недоведеністю.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заяві. Пояснив, що в його трикімнатній квартирі проживає п`ятеро осіб, троє з яких є особами з інвалідністю, тому його сім`я терміново потребує поліпшення житлових умов. Житловий будинок у с. Осівці Камінь-Каширського району Волинської області, який він отримав у спадок, перебуває в аварійному стані та непридатний для проживання, тому його не слід вважати житлом.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що житлові умови проживання ОСОБА_1 є неналежними, житлова площа, що припадає на кожного члена його сім`ї, значно менша встановленої законом норми житлової площі на одну особу. Позивач перебуває на обліку у Виконавчому комітеті Камінь-Каширської міської ради як особа, що потребує поліпшення житлових умов у першочерговому порядку, його прізвище у відповідному сприску під номером один. Відповідач порушує конституційне право ОСОБА_1 на житло та не виконує свого обов`язку щодо забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Також вважає порушенням права позивача на житло рішення Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради про зняття ОСОБА_1 із квартирного обліку в зв`язку поліпшенням житлових умов, оскільки житловий будинок, який позивач отримав у спадщину, не відповідає санітарним та технічним нормам. Відповідач не перевірив чи придатний цей будинок для проживання та безпідставно вважає його додатковою житловою площею сім`ї ОСОБА_1 . Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Мельничук М.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що рішенням виконавчого комітету міської ради сім`я ОСОБА_1 знята з квартирного обліку та виключена зі списку осіб, що мають право на першочергове отримання житла в зв`язку з поліпшенням житлових умов. Згідно з даними Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок у с. Осівці Камінь-Каширського району Волинської області, тому він не потребує поліпшення житлових умов, оскільки забезпечений житловою площею в достатній кількості. Крім того, згідно з відомостями, наданими Державною прикордонною службою України, один із синів позивача Степан 5 вересня 2020 року виїхав за кордон і до цього часу не повертався, отже не займає житлову площу квартири ОСОБА_1 . Відсутність ОСОБА_10 за місцем проживання підтверджується також довідкою Камінь-Каширського ВУЖКГ про припинення нарахування плати за воду на одного члена сім`ї за заявою дружини позивача. Просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 1 Житлового кодексу України відповідно до Конституції України громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги.

У відповідності до статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань.

Суд встановив, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 . Співвласниками квартири є дружина позивача ОСОБА_3 та його сини ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

З технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна встановлено, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться на другому поверсі двоповерхового будинку, має загальну площу 43,6 кв.м, житлову площу 29.9 кв.м, складається з трьох кімнат.

З наданих позивачем документів вбачається, що він та його сім`я станом на час звернення з позовом до суду перебували на квартирному обліку під номером один як особи, що потребують поліпшення житлових умов і мають право на першочергове отримання житла.

Відповідно до статті 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Потребуючими поліпшення житлових умов, згідно зі статтею 34 ЖК України, визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному цим Кодексом та іншими актами законодавства України; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Водночас, згідно зі статтею 33 ЖК України потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах.

У відповідності до статті 36 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. Відповідно до законодавства України у випадках і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання.

Згідно з пунктами 2, 3, 5, 6, частини 1 статті 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті: керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні ради; здійснюють управління житловим фондом місцевих рад (частина перша статті 18); здійснюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов (частина перша статті 36), а також контроль за станом цього обліку на підприємствах, в установах, організаціях (стаття 41), затверджують рішення про взяття громадян за місцем роботи на облік потребуючих поліпшення житлових умов (стаття 39); приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради (стаття 51), затверджують спільні рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації про надання жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду (стаття 52).

Відповідно до положень статей 39, 40 ЖК України громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Згідно з нормами статті 42 ЖК України жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтями 42-1, 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством України.

З наведених вище норм чинного законодавства, що регулюють житлові правовідносини, вбачається, що умовою для отримання житла першочергово з житлового фонду органу місцевого самоврядування є наявність у громадянина статусу особи, що потребує поліпшення житлових умов, та перебування такої особи на відповідному обліку. Втрата такого статусу позбавляє особу права на отримання житла безкоштовно.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 20 червня 2024 року №6/3 сім`ю позивача ОСОБА_1 знято з квартирного обліку та виключено зі списку осіб, що мають право на першочергове отримання житла у зв`язку з поліпшенням житлових умов (прийняття у спадщину житлового будинку).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення №6/3 від 20.06.2024 закрито.

З наведеного вище вбачається, що позивач на підставі рішення компетентного органу, а саме Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради, яке оскаржувалося, однак не було скасоване, втратив статус особи, яка потребує поліпшення житлових умов, виключений зі списку таких осіб, а тому не має права вимагати від відповідача надання йому житла в порядку статті 31 ЖК України.

Матеріали справи не містять відомостей про перебування ОСОБА_1 на будь-якому іншому обліку осіб, що мають право на безкоштовне отримання житла з державного житлового фонду. Отже, в цьому випадку право позивача на житло не порушене.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів перед судом, що його житлові права були порушені, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 1, 9, 15, 31, 36, 39, 40, 42 ЖК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради Волинської області про зобов`язання вчинити дії щодо забезпечення житлом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 ; відповідач Виконавчий комітет Камінь-Каширської міської ради Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, код в .

Повне рішення суду складено 06 червня 2025 року.

Головуючий: Б.С. Гамула