Справа № 203/4888/24
Провадження № 2/0203/213/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
03 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
за участі секретаря Погрібного О.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в загальному провадженні цивільну справу у паперовій формі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
У вересні 2024 року позивач пред`явила через суд зазначений позов до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 , будучи батьком їх доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухиляється від виконання батьківські обов`язків, з донькою не спілкується, не піклується про неї, не цікавиться її успіхами, не приймає участі у вихованні, жодним чином не приймає участі у її житті та не сплачує аліменти. ЇЇ донька ОСОБА_5 вважає своїм батьком вітчима, який дбає про неї, приймає участь у її вихованні та в подальшому має намір удочерити її. В 2011 році прізвище ОСОБА_5 було змінено з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. ОСОБА_5 має двох братів, батьком яких є її вітчим, у зв`язку з чим виявила бажання перейти на прізвище свого вітчима та в 2022 році їй було змінено прізвище з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » в порядку ст. 148 Сімейного кодексу України. 07 вересня 2024 року відповідач написав нотаріально посвідчену заяву про неможливість та небажання виконувати свої батьківські обов`язки з повною добровільною відмовою від батьківських прав у відношенні своєї доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі згодою на позбавлення його батьківських прав, у зв`язку з чим позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_9 .
З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 11 листопада 2024 року, після усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 06 листопада 2024 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без процесуальних ускладнень, проте з потребою у сприянні сторонам у витребуванні за ухвалою суду від 02 грудня 2024 року від органу опіки і піклування висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування).
Від представника третьої особи 05 лютого 2025 року та 27 квітня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надішли до суду заяви, в яких остання просить проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення в інтересах дитини в межах чинного законодавства, долучивши висновок органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 25 квітня 2025 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_9 .
Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року підготовче провадження закрите з призначенням судового розгляду справи.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням згоди позивача.
Третя особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила та у поданих заявах клопотала про розгляд справи у їх відсутності з ухваленням рішення в інтересах дитини.
В судовому засіданні у відповідності з вимогами ст. 171 СК України у присутності фахівця - практикуючого психолога ОСОБА_10 , судом заслухана думка малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка суду повідомила, що не пам`ятає батька в дитинстві, не пам`ятає будь-якого спілкування з ним, оскільки батьки розлучились ще в 2012 чи 2013 році. 13 березня 2022 року вона з мамою та братами виїжджали до Польщі. Батько ніколи до неї не приходив, не цікавився її справами, в останнє вона його бачила у 2023 році, коли приїздила до нього в гості, однак батько лише зустрів її, потім десь поїхав та постійно перебував на роботі. Перебуваючи в гостях у батька вона проводила час з його новою родиною, з дружиною та їх дітьми, а батько лише бажав доброго ранку та на добраніч. Через декілька днів вона попрохала матір забрати її додому, з того часу батько лише один раз запитав у неї як справи, написавши у месенджері, більше не спілкувався з нею, потім взагалі змінив номер телефону, і це справило на неї дуже негативне враження. Також він приїжджав один раз кілька років тому день народження, однак на святі не був у ігровому центрі, а поїхав. З 2014 року вона проживає з мамою, двома меншими братами, бабусею та вітчимом, в сім`ї добра атмосфера, вітчим добре до неї ставиться, піклується про неї та приділяє увагу, тоді як батько взагалі нею не цікавиться, ніколи не виконує надані ним обіцянки, що її раніше дуже ображало і засмучувало, а наразі просто неприємно згадувати про цю людину, приємних спогадів про нього вона не пам`ятає, а вітчима вважає батьком.
Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивачки в будинку АДРЕСА_1 , тому знає позивачку близько 23 років, постійно з нею спілкується і часто буває у її сім`ї вдома. Свідку відомий ОСОБА_12 , так як ОСОБА_13 - позивачка зустрічалась з ним, коли їй було років 15, потім ОСОБА_13 завагітніла і народила ОСОБА_5 , після чого вона ОСОБА_14 більше не бачила. Також свідок показала, що єдиний раз бачила ОСОБА_15 , коли він приїздив до дитини на день народження на 3 чи 4 рочки, точно не пам`ятає. Не бачила щоб батько дитини постійно жив з ними, хоча б якийсь період життя дитини. Про сплату аліментів чи інше матеріальне утримання дитини свідку не відомо, лише знає, що приблизно у 2023 році ОСОБА_14 забирав ОСОБА_16 до себе в гості. Після цього про відповідача свідок нічого не чула та не бачила його.
Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з позивачкою знайома 20 років, вони навчались в одному класі. З ОСОБА_14 познайомила її ОСОБА_18 в 15 років, коли була вагітною. ОСОБА_12 навчався в іншій школі, на АДРЕСА_2 та старший років на п`ять. Свідок вказала, що спілкується з позивачкою та її дітьми, а про ОСОБА_14 тривалий час їй нічого не відомо. Показала, що після народження ОСОБА_5 , ОСОБА_14 проживав з ОСОБА_18 близько двох місяців у її бабусі, а після того як ОСОБА_14 перебуваючи в неадекватному стані впустив доньку, вони перестали проживати разом. Бачила ОСОБА_14 на дні народженні доньки, коли їй було три роки та 14 жовтня 2023 року, коли вони святкували день народження ОСОБА_19 в ігроленді. ОСОБА_14 залишався на святкуванні дня народження дитини в ігроленді, однак подарунків дитині не було, він просто привітав її і все. За святкування в ігроленді розраховувалась ОСОБА_18 , так як ОСОБА_14 сказав, що не має коштів. Потім ОСОБА_18 викликала за власний рахунок таксі ОСОБА_14 та він поїхав. Свідку відомо, що дитина один раз їздила до ОСОБА_14 в гості, в 2024 році. Свідок вказала, що дитиною чоловік ОСОБА_20 , тобто вітчим, він її забезпечує, приділяє увагу, вони разом їздять відпочивати та вона називає його татом.
Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що вона є хрещеною матір`ю доньки сторін ОСОБА_5 . З батьком дитини ОСОБА_12 були знайомі, проводили дозвілля в одній компанії та він восени 2011 року був на хрестинах ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_5 було два-три місяці ОСОБА_14 з ОСОБА_18 розійшлися через конфлікти, зокрема з приводу того, що ОСОБА_14 перебуваючи у нетверезому стані впустив дитину з рук, тобто став становити загрозу безпеці дитини. Після чого ОСОБА_14 більше майже не з`являвся у житті дитини. ОСОБА_14 приїздив на три рочки до дитини. У 2019 році обіцяв приїхати на день народження до дитини на 4 роки, потім почав різними способами ухилятися від цього. Вона тоді спілкувалась з ОСОБА_14 та зрозуміла, що у нього не було коштів, після чого запропонувала йому купити один великий подарунок та подарувати його у двох, але ОСОБА_14 потім взагалі вимкнув телефон. Після чого вона не бачила ОСОБА_14 до 2023 року, коли вони були у дворі будинку, а він приїздив забирати ОСОБА_5 до себе в гості, бачила що він не дуже гарно виглядав, був неохайний. ОСОБА_16 була у батька в гостях декілька днів, говорила, що після того як батько привіз її додому, одразу десь поїхав та вона весь час перебувала з його новою дружиною ОСОБА_22 , а потім зателефонувала матері ОСОБА_18 та наполегливо попрохала забрати її додому. Свідок також показала, що у п`ятирічному віці дитині потрібно було лікування, так як вона повністю могла втратити слух та вони звернулись до батька дитини за фінансовою допомогою, однак він не допоміг та сказав, що мати дитини впорається сама. Показала, що батько не приймає участі в житті дитини, коли їй щось потрібно, не надає жодного матеріального утримання дитині, не спілкується з нею, байдуже ставиться до дитини, тому для ОСОБА_5 є сторонньою особою, дитина навіть не кличе його батьком а називає просто ОСОБА_23 . В 2023 році, коли святкували день народження дитини в ігроленді, ОСОБА_14 обіцяв сплатити святкування, але коли приїхав сказав, що у нього не має коштів і ОСОБА_18 довелося брати кредит та сплачувати за святкування самій.
Свідок ОСОБА_24 , будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що є сусідом позивачки в будинку АДРЕСА_1 , тому знає позивачку з 2012 року, з того часу вони товаришують сім`ями. В гостях у позивачки буває часто, іноді допомагає їй. Першого чоловіка позивачки ніколи не бачив та взагалі не знає хто він, і що ОСОБА_5 від шлюбу з цим чоловіком. Показав, що ОСОБА_16 опікується її вітчим ОСОБА_25 , іншого чоловіка, крім брата ОСОБА_25 , який би спілкувався з ОСОБА_16 він ніколи не бачив. Вони сім`ями разом проводять дозвілля і спілкуються у побуті, проте він жодного разу не чув від ОСОБА_5 про батька ОСОБА_14 .
Суд, заслухавши усні пояснення позивача, її представника, дослідивши подані докази, допитавши свідків, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що ОСОБА_26 та ОСОБА_3 з березня 2009 року по грудень 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживаючи з останнім однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Сторони є батьками народженої у фактичних шлюбних відносинах дитини - ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 21 жовтня 2011 року вчинено актовий запис № 1107 та Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно видано свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.6 зворот).
21 жовтня 2011 року прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі спільної заяви матері ОСОБА_26 та батька ОСОБА_3 , про визнання батьківства №135/03-40 від 21 жовтня 2011 року, поданої батьками до Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, змінено з « ІНФОРМАЦІЯ_8 » на « ІНФОРМАЦІЯ_8 » про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внесено відомості до актового запису про народження №1107 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . (а.с.9-11).
05 березня 2016 року ОСОБА_26 уклала шлюб з ОСОБА_28 та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_26 , про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 05 березня 2016 року вчинено актовий запис № 108 та видано свідоцтво серії НОМЕР_3 (а.с.13 зворот).
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року у справі № 202/4978/15-ц (провадження № 2/0202/3618/2015) вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_26 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).
За даними довідки Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28 серпня 2024 року №28.25-50/118605/12 заборгованість ОСОБА_3 по аліментам за виконавчим листом № 202/4978/15-ц, виданим 11 вересня 2015 року, у виконавчому провадженні НОМЕР_6, станом на 28 серпня 2024 року складає 274145,98 грн. (а.с.7 зворот).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Пленумом Верховного Суду України у пунктах 15,16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку.
Як встановлено судом, дитина сторін ОСОБА_30 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 вітчимом ОСОБА_28 , окремо від батька, що встановлено у рішенні суду у справі № 202/4978/15-ц та про що свідчать довідка від 27 серпня 2024 року за № 017115, видана Центром надання адміністративних послуг м. Дніпра про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними якої у квартирі АДРЕСА_3 , проживають ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13), характеристика Дніпровської гімназії №41ДМР на ученицю 7-А класу ОСОБА_34 , де вказується про участь у вихованні дитини лише матері та вітчима (а.с.12).
Органом опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № 42 від 25 квітня 2025 року надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що долучений до матеріалів справи (а.с.109-113, 119-123).
Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку органі опіки і піклування дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини.
При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як батьком, своїх батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_5 , як і на спростування обставин покладення ним виконання батьківських обов`язків виключно на позивача (матір), відповідачем суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні.
Відповідач з 2011 року з дитиною не проживає, не спілкується, у вихованні та лікуванні участі не приймає, жодного матеріального утримання не надає, і має заборгованість з 2015 року по аліментах. Крім того, до матеріалів справи долучена заява ОСОБА_3 , посвідчена 07 вересня 2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрована в реєстрі за №2169, за даними якої у зв`язку з неможливістю та небажанням виконувати свої батьківські обов`язки він повністю і добровільно відмовляється від своїх батьківських прав у відношення своєї доньки ОСОБА_5 (а.с. 185).
Суд також враховує, що будучи дієздатною та працездатною особою, відповідач соціальним життям, розвитком, станом здоров`я доньки не цікавиться, не зважаючи на наявність у нього від другого шлюбу дітей, будь-якої уваги доньці ОСОБА_5 не приділяє, не відвідує її, не спілкується у достатньому для сприйняття дитиною його, як батька, обсязі, оскільки повідомлення у месенджері раз на два та більше років «як справи» не може свідчить про будь-який нормальний для дитини рівень спілкування, який би свідчить про дійсну цікавість батька до доньки. При цьому, в судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин вчинення позивачкою перешкод до спілкування ОСОБА_3 з донькою чи формування негативного образу батька у свідомості дитини, оскільки саме за сприяння позивачки дитина відвідувала відповідача за для налагодження сприйняття його як батька, проте відповідач не виявив бажання до подальшого спілкування з дитиною, піклування про неї як особистість, про її розвиток, не доклав зусиль і до виконання обов`язку матеріального утримання доньки, про що свідчать дані виконавчої служби про розмір заборгованості, відсутність платежів та вжиті обмеження.
Крім того, суд, заслухавши думку малолітньої ОСОБА_9 в судовому засіданні за правилами ст. 171 СК України, з урахуванням усної характеристики психолога, приходить до висновку про достатній рівень усвідомлення цією дитиною суті питання, яке розглядається судом, правдивість пояснень з приводу байдужого ставлення батька до неї, відсутність з його боку будь-якого піклування та цікавості до її життя та потреб, до її навчання та розвитку, відсутність у неї до рідного батька будь-яких позитивних почуттів чи спогадів та небажання наразі підтримувати з ним контакт, що знайшло підтвердження письмовими доказами та показаннями свідків у судовому засіданні, які є послідовними та не містять суперечностей між собою, а тому суд враховує висловлену ОСОБА_5 думку стосовно небажання батька ОСОБА_14 виконувати свої батьківські обов`язки щодо неї.
Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідним батьком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку ні матеріального утримання, ні особистого спілкування та піклування про її здоров`я, розвиток здібностей, проявляє байдужість до дитини, що з урахуванням віку доньки вкрай негативно впливає на її розвиток як особистості, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_9 .
Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно його доньки.
За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору підлягають покладенню на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 258, 263-265, 268, 281, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стянути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 13 червня 2025 року і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а так само відповідачем - з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя О.В. Колесніченко