Провадження №2-з/369/30/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янець Олени Олександрівни про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`янець Олена Олександрівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що з квітня 2008 року по 01 липня 2023 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , як подружжя, без реєстрації шлюбу, однак були заручені, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували комунальні платежі, опікувались одне одним, купляли будівельні матеріали та побутову техніку в спільний будинок, бажали мати спільних дітей, виховували доньку ОСОБА_1 тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання бойового завдання по захисту суверенітету та територіальної незалежності України загинув чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в районі н.п. Богданівка Бахмутськкого району Донецької області.

06.07.2023 року ОСОБА_1 як дружині вручено корінець сповіщення сім`ї, за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 , в якому сповіщено, що: «Ваш чоловік солдат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання бойового завдання по захисту суверенітету та територіальної цілісності України загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі н.п. Богданівка Бахмутськкого району Донецької області, проявивши мужність та героїзм».

15.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова О.В. із заявою про прийняття спадщини від померлого чоловіка ОСОБА_2 та отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73919418 від 12.09.2023 року (дата «12».09.2023 року вважати опискою так як вірна дата «15».09.2023 року).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить, а саме: земельна ділянка площею 0,035 га, кадастровий номер :01:008:5414, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська обл., Бучанський район, село Крюківщина. Дану земельну ділянку 26.06.2019 року ОСОБА_2 отримав за договором дарування № 2199 від ОСОБА_4 (офіційного чоловіка ОСОБА_5 третьої особи у даній справі). Даний факт засвідчив приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу в Київській області Саєнко О. О. ОСОБА_2 працював у них різноробочим, а саме: прорабом, кладовщиком, водієм, охоронцем так як вони будували будинки в Київській обл., с. Крюківщина, поки не виявив бажання потрапити на військову службу в ЗСУ.

19.01.2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов О.В. не зміг видати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 як дружині за померлим чоловіком ОСОБА_2 й видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 06/02-14, так як за запитом: « ОСОБА_2 » в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про зареєстрований шлюб відсутня. Нотаріус порекомендував, згідно зі ст. 4 ЦПК України, звернутися до суду для встановлення факту родинних та інших відносин, протягом строку встановленого ст. 257 ЦК України, якою встановлена загальна позовна давність тривалістю три роки.

Заявниця ОСОБА_1 переживаючи тривожний стан та стан скорботи за померлим чоловіком ОСОБА_2 поринулась в роботу з дітьми працюючи педагогом - хореографом з дітьми від 2 до 6 років, щоб не було вільного часу.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатов О. В. знав про прийняття спадщини ОСОБА_1 за померлим чоловіком ОСОБА_2 , але при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом матері чоловіка ОСОБА_6 нотаріус не врахував частку ОСОБА_1 як фактично дружини, яка пережила свого чоловіка, у спільному майні подружжя.

Крім того, нещодавно ОСОБА_1 дізналася, що мати її чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_6 отримала 04.04.2024 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 393 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатова О. В. на їх спільну з чоловіком ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,035 га, кадастровий номер :01:008:5414, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

25.07.2024 року за договором купівлі-продажу реєстровий номер 1305 ОСОБА_6 продала вказану земельну ділянку покупцю - ОСОБА_5 за 260 844 грн. Даний договір купівлі-продажу посвідчив приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О.

Станом на зараз ОСОБА_1 примусового просять звільнити спільний будинок (об`єкт незавершеного будівництва), шляхом погроз в її бік від чоловіка нової власниці земельної ділянки ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , на якій розташований спільний будинок

ОСОБА_1 та її покійного чоловіка ОСОБА_2 .

В спільному будинку ОСОБА_1 проживала з своїм покійним чоловіком ОСОБА_2 і проживає донині сама, який на даний час не введений в експлуатацію, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 та знаходиться на земельній ділянці площею 0,035 га, кадастровий номер :01:008:5414, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 .

Тому, ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та

інтересів як спадкоємиці першої черги за своїм покійним чоловіком ОСОБА_2 , й вимушена боротися за право власності на вказану вище земельну ділянку, на якій вона з покійним чоловіком ОСОБА_2 побудували будинок (на даний час об`єкт незавершеного будівництва), так як ОСОБА_1 за життя з чоловіком ОСОБА_2 не встигли ввести його в експлуатацію та отримати правовстановлюючі документи на будинок.

На підставі вищевикладеного, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лук`янець О. О. просить суд Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження земельної ділянки площею 0,035 га, кадастровий номер :01:008:5414, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська обл., Бучанський район, село Крюківщина, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , на підставі укладеного договору купівлі-продажу реєстровий номер 1305 від 25.07.2024 року з ОСОБА_6 , посвідчив Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Саєнко О.О.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із роз`яснень Верховного Суд України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово наголошував на тому, що має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою, а будь-яке втручання у право мирно володіти своїм майном має забезпечувати «справедливий баланс», задовольняти вимогу законності та не бути свавільним.

На переконання суду, заява про забезпечення позову містить лише формальні посилання на необхідність вжиття заходів забезпечення позову без зазначення конкретних доводів на підтвердження обставин щодо намірів відповідача здійснити відчуження земельної ділянки та щодо наявності підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову не наведено реальної загрози та доводів щодо невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду.

Доводи представника заявника в обгрунтування забезпечення позову грунтуються лише на її припущеннях.

Крім того, суд бере до уваги, що з моменту смерті спадкодавця пройшло більше двох років, земельна ділянка успадкована матір?ю загиблого, а потім за договором купівлі-продажу перейшла добросовісному набувачу - ОСОБА_5 . Таким чином, заборона відчуження такої земельної ділянки, тим більше через тривалий час, буде вважатися явно надмірним втручанням у права третіх осіб.

З урахуванням наведеного, суд, оцінивши обґрунтованість доводів представника заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, з огляду на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, необхідності наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, узгоджуваністю засобу забезпечення позову із характером спору між сторонами та розміром позовних вимог, враховуючи необхідність запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів власника майна, дійшов висновку, що з фактичних обставин справи не випливає необхідність застосування такого заходу забезпечення позову. Відтак, заява про забезпечення позову є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

На переконання суду, матеріали справи не містять доводів, які б спростовували зазначений висновок суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`янець Олени Олександрівни про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. А. Козак