Справа № 346/6216/24
Провадження № 22-ц/4808/887/25
Головуючий у 1 інстанції Сольський В. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 квітня 2025 року, у складі судді Сольського В.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено угоду № 200497102, щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 15 519,87 грн, які відповідачка зобов`язувалася повернути.

20.07.2020 позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачкою.

Зазначав, що станом на 18 жовтня 2024 року розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором становила 39 181,89 грн, з яких 13 700,13 грн заборгованість за кредитом та 25 481,76 грн заборгованість за відсотками.

З урахуванням ч.2 ст. 625 ЦК України сума збитків з урахуванням 3% річних становить 3530,24 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 17091,86 грн.

Просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за договором №200497102 від 06.04.2016 в загальному розмірі 59803,99 грн, яка складається з суми заборгованості 39181,89 грн, суми інфляційних втрат 17091,86 грн, суми 3% річних 3530,24 грн, а також понесені судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 09 квітня 2025 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200497102 від 06.04.2016 року відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_2 4 000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу.

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Вважає, що рішення ухвалено із порушенням законодавства, а висновки, які містяться в рішенні, не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що постановою від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 визначено застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2.; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2.

Договори відступлення права вимоги, за якими ТОВ «ФК «ФАГОР» мав отримати право вимоги за кредитним договором №200497102 від 06.04.2016 року, в судовому порядку визнані недійсними (нікчемними). Нікчемність правочину не створила наслідки укладання такого правочину, тобто у відповідача, з моменту укладення вище згадуваних договорів відступлення права вимоги, не виникло зобов`язання щодо саме ТОВ «ФК «ФАГОР», як і в ТОВ «ФК «ФАГОР» не виникло прав кредитора.

Вважає, що виконання зобов`язання відповідачем неналежному кредитору, а також видання документів, що встановлюють виконання зобов`язання неналежним кредитором порушують принципи закріплені в цивільному законодавстві, а саме щодо наслідків визнання недійсними правочинів.

З урахуванням зазначеної постанови від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, вважає, що ні ТОВ «ФК «Фагор», ні ТОВ «ФК «Плеяда» не можуть бути визначені як належні кредитори за вказаним кредитним договором, а отже перерахунок грошових коштів на їх користь жодним чином не може бути визначеним як належне виконання зобов`язань. Зазначає, що довідка про відсутність заборгованості, що видана ТОВ «ФК «ФАГОР» від 17.12.2018 року, не може бути підставою для відмові у задоволенні позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», оскільки належного виконання зобов`язань в розумінні цивільного законодавства не відбулось.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 правом на подачу відзиву не скористалася.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором 200497102, сплатила наявну заборгованість на рахунок ТОВ «ФК «Фагор», що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного. Подальше визнання позивача ТОВ «Діджи Фінанс» єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» не може нівелювати факт виконання відповідачкою свого обов`язку, як позичальника та слугувати підставою для повторного стягнення з неї даної кредитної заборгованості.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою, як Позичальником було укладено кредитну угоду № 200497102 на підставі поданої заяви ОСОБА_2 щодо кредитування (Кредитний договір), згідно якої відповідачка отримала кредит на умовах повернення, платності строковості, у розмірі 15519,87 грн, з встановленим строком кредитування з 06.04.2016 по 06.04.2018, строком на 24 місяці, зобов`язавшись повернути позику у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитом.

Сторонами по вказаному кредитному договору було обумовлено розмір процентної ставки за кредитом: 0,001% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: - 0% з першого місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії; разова комісія за видачу кредиту: 0%; сукупна вартість кредиту: 30,94% річних. Графік платежів: щомісячний платіж 541 грн.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 26.12.2018 відповідачка ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3 внаслідок чого змінила прізвище зі « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги у тому числі до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором 200497102 від 06.04.2016 на загальний залишок заборгованості 39181,89 грн, із яких: 13700,13 грн. за тілом кредиту; 25481,76 заборгованість за доходами.

Згідно довідки виданої ТОВ «Фагор» від 17.12.2018 ОСОБА_2 , станом на 17.12.2018 заборгованість за договором №200497102 від 06.04.2016. укладеним між ПАТ «БАНК Михайлівський» та ОСОБА_2 погашено у повному обсязі та договір закритий.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу.

Судом встановлено, що 06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено угоду № 200497102 шляхом підписання заяви щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачці кредитні кошти в розмірі 15419,87 грн, які відповідачка зобов`язувалася повернути.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Вирішено питання про судові витрати.

При розгляді вказаної справи встановлено, що постановою НБУ від 22.12.2015 № 917/ БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних. Указаною постановою, зокрема, було віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних строком до 180 днів. Також, установлено певні обмеження, зокрема, не здійснювати кредитних операцій в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття даної постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників).

20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905.

23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

З наданої представником відповідачки ОСОБА_1 довідки від 17.12.2018 вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 у повному обсязі погасила борг за кредитним договором № 200497102 від 06.04.2026 ТОВ «ФК «Фагор», який станом на 17.12.2018 року був кредитором за вказаним кредитним договором.

Оскільки договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» визнано недійсним рішенням суду від 01.07.2021, на час виконання зобов`язань відповідачка ОСОБА_1 не знала та не могла знати про його недійсність.

На підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором. Водночас на момент переходу цього права остання повністю сплатила борг за кредитним договором, у зв`язку з чим право вимоги за цим договором було припиненим.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час укладення ПАТ «Банк Михайлівський» і ТОВ «Діджи Фінанс» договору №7_БМ від 20 липня 2020 року ОСОБА_2 виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Діджи Фінанс» не можуть бути стягнуті заборгованість за цим договором, інфляційні втрати та проценти від простроченої суми.

Твердження ТОВ «Діджи Фінанс» про недоведеність виконання ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим із відповідачки слід стягнути заявлену заборгованість за кредитним договором, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Нормами глави 48 ЦК України, що регламентує порядок виконання зобов`язань, не передбачено обов`язку боржника перед здійсненням виконання пересвідчуватися про належну особу кредитора, відтак, зобов`язання виконується з урахуванням особи кредитора, про яку на момент його виконання був обізнаний боржник.

Апеляційний суд приймає до уваги, що частиною 2 статті 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неналежність кредитора ТОВ «ФК «Фагор» за наслідками розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/11298/16, оскільки недійсність відповідного договору про відступлення прав вимоги обумовлює правові наслідки, що виникають між його сторонами, зокрема, у спосіб повернення безпідставно отриманого майна, та не спричиняє виникнення прав чи обов`язків у інших суб`єктів, які сторонами зазначеного правочину не являються.

З наявних у справі доказів убачається, що відповідачка сплатила в повному обсязі заборгованість за кредитним договором правонаступнику Банку - ТОВ ФК «Фагор» до ухвалення рішення суду про визнання договору факторингу недійсним.

Тому таке погашення заборгованості є належним виконанням зобов`язання.

Оскільки відповідач виконала свої зобов`язання за кредитним договором перед особою, яка на той час була кредитором, і подальше визнання договорів недійсними не є підставою для покладення на відповідача обов`язку щодо повторної сплати заборгованості.

При цьому станом на час виконання своїх кредитних зобов`язань в 2018 році ТОВ «Діджи Фінанс» ще не набуло прав вимоги за цим договором, а подальше визнання останнього єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», не може нівелювати факт виконання відповідачем свого обов`язку, як позичальника та слугувати підставою для повторного стягнення з неї кредитної заборгованості.

Позивач не позбавлений права звернутися з вимогою до ФК «Фагор» про повернення безпідставно отриманих коштів у випадку доведеності таких вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, надав належну оцінку наданих на підтвердження виконання зобов`язання доказів у їх сукупності, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 квітня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин