Справа № 588/505/25
Провадження № 2/732/305/25
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2025 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Бойко А. О., у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Дараган Юлію Олександрівну звернулося до Тростянецького районного суду Сумської області із позовом до ОСОБА_1 в якому представник позивача просила стягнути з відповідачки на користь позивача суму заборгованості:
Також ОСОБА_2 просила стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати.
Ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О. О. від 02.04.2025 вказану справу передано до Чернігівського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкової Т. В. від 25.04.2025 справу передано до Городнянського районного суду Чернігівської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).
Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 22 травня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору та договорів позики в частині дотримання порядку та строків розрахунків.
Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а. с. 6).
Згідно із ч. 3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. За даними з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 82). Також відповідачці направлялася судова кореспонденція і за адресою, вказаною у договорах: АДРЕСА_2 . Згідно із відмітками поштового відділення поштові відправлення з судовими повістками про виклик в судове засідання на 16.06.2025 не отримані адресатом, наявні відмітки, що адресат відсутній за вказаними адресами (а. с. 95).
Від відповідачки відзиву на позов не надійшло. Про поважні причини неявки суд не повідомлений.
Відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до статей 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача.
Враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_1 в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала заяви про розгляд справи за її відсутності, не подала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив таке.
1. 05 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором, позикодавцем за договором) та ОСОБА_1 (позичальником за договором) укладено договір позики (з фіксованою процентною ставкою) № 2861171(а. с. 9-11).
Відповідно до п.1.1. цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк (далі строк позики),для задоволення власних потреб (без конкретної споживчої мети), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Сторони погодили, що сума позики складає 5000,00 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, денна процентна ставка за день користування позикою 1,50%, дата надання позики 05.05.2024, дата повернення позики (останній день) 04.06.2024 (п. 2.2., 2.3. договору).
що розміщені на вказаному вище сайті, їх зміст, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі.
Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну адресу надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору позикодавець на виконання вимог Постанови НБУ додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу, його умови вважається прийнятими, а договір є укладеним (п. 22 договору).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений сторонами у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти у сумі 5000,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок та зобов`язалася повернути їх і сплатити позикодавцю (первісному кредитору) проценти за користування цими коштами.
2. 16 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором, позикодавцем за договором) та ОСОБА_1 (позичальником за договором) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 79726934 (а. с. 22-24).
Відповідно до п. 1.1. цього договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі позику), на погоджений умовами договору строк (далі строк позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Сторони погодили, що сума позики складає 7500,00 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, денна процентна ставка за день користування позикою 2,5%, дата надання позики 16.02.2024, дата повернення позики (останній день) 16.03.2024 (п. 2.2., 2.3. договору).
позики вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на вказаному вище сайті, їх зміст, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору їй зрозумілі.
Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну адресу надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважається прийнятими, а договір є укладеним (п. 22 договору).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений сторонами у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.
За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти у сумі 7500,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок та зобов`язалася повернути їх і сплатити позикодавцю (первісному кредитору) проценти за користування цими коштами.
14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач у справі, фактор за договором)укладено договір факторингу № 14/06/21 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а. с. 14-16).
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
28 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу 14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодили внести зміни до п.1.3. договору факторингу щодо строків повідомлення боржників про відступлення права вимоги та передачу їх персональних даних фактору, надання інформації про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а. с. 17).
13 червня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 7, відповідно до якої сторони погодили строк дії договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 (а. с. 18).
19 серпня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 37 до договору факторингу№14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників № 29 та №30 від 19.08.2024 (а. с. 27).
25 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 37 до договору факторингу№14/06/2021 від 14.06.2021, відповідно до якої сторони погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно реєстрів боржників № 31 та №32 від 25.09.2024 (а. с. 20).
3. 25 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор, кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір про споживчий кредит № 6055411 (а. с. 38-43).
Договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника відповідачки по справі, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний через сайт та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору. Цей договір був укладений шляхом подання заяви відповідачем на отримання кредиту №6055411 у власному кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» та підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (а. с. 44 зв.).
Відповідно до розділу І договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1. договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 3000.00 гривень (п. 1.2. договору). Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів з 25.03.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів (п. 1.3. договору).
Комісія за надання кредиту: 690.00 грн, яка нараховується за ставкою 23.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 912,50 % річних на фактичну заборгованість за кредитом; проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50% річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів (п.п. 1.5.1., 1.5.2., 1.5.3. договору).
Відповідно до п. 2.2.2. договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату остаточного погашення заборгованості (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом на кожен день користування. База нарахування процентів:фактична кількість днів у місяці, 360 днів у році.
Цей договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1. цього договору. Строк дії цього договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку його кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) згідно п.1.3., п.1.4. договору. Якщо станом на цю дату зобов`язання позичальника та/або кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними цей договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1. договору).
За умовами договору відповідачка отримала грошові кошти у сумі 3000,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на її банківський картковий рахунок та зобов`язалася повернути їх і сплатити позикодавцю проценти за користування цими коштами. Факт перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів у сумі 3000,00 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , підтверджено документально (а. с. 46).
28 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`укладено договір факторингу № 28082024/2 (а. с. 48-50), відповідно до умов якого фактор (позивач у справі) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «Мілоан») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Суд, дослідивши умови та зміст договорів позики № 2861171 від 05.05.2024, № 79726934 від 16.02.2024 та кредитного договору № 6055411 від 25.03.2024 дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачкою у цій справі та первісними кредиторами Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за наведеними договорами застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.
Позивач вказує, що наведені вище первісні кредитори ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Мілоан», виконали взяті на себе зобов`язання відповідно до умов зазначених договорів позики та кредитного договору шляхом надання відповідачці грошових коштів у визначеному розмірі.
В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідачка всупереч умовам вказаних договорів позики та кредитного договору, взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, допустивши порушення умов цих договорів, внаслідок чого у неї виникла заборгованість:
Як убачається з матеріалів справи, первісними кредиторами Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивачем у справі, укладені договори факторингу № 14/06/2021 від 14.0.2021 та 28082024/2 від 28.08.2024.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1статті 1078 ЦК України).
Факт прострочення відповідачкою сплати заборгованості за наведеним кредитним договором та договорами позики не спростовано, доказів оплати відповідачкою заборгованості суду не надані.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно із ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79,80 ЦПК України).
Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 6055411 від 25.03.2024.
Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору № 6055411 від 25.03.2024 (на підставі якого виникли зобов`язання у відповідачки перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або договору факторингу (на підставі якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковими для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.
У свою чергу, відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача щодо розміру заборгованості за кредитним договором № 6055411 від 25.03.2024 суду не надано.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за комісією у розмірі 630,00 грн за кредитним договором № 6055411 від 25.03.2024 суд зазначає наступне.
Позивач вказує, що комісія пов`язана з наданням кредиту.
Натомість, суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним.
Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17).
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача 630,00 грн комісії за кредитним договором №6055411 від 25.03.2024 задоволенню не підлягають.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) грн за невиконання нею зобов`язання за кредитним договором № 6055411 від 25.03.2024 у розмірі 721,50 грн суд зазначає таке.
Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Водночас суд бере до уваги, що особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина 4 статті 14 ЦК України).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вказані положення закону, вимога позивача про стягнення з відповідачки неустойки (штраф, пеня) у розмірі 721,50 грн, нарахованої за прострочення повернення кредитних коштів, за вищевказаним договором споживчого кредиту задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики №2861171 від 05.05.2024 та №79726934 від 16.02.2024, суд дійшов наступного висновку.
Представником позивача на підтвердження вказаних позовних вимог надано договори позики №2861171 від 05.05.2024 та №79726934 від 16.02.2024, таблиці обчислення загальної вартості кредиту, договір факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 та додаткові угоди до нього № 2, № 7, №37, №34, акти прийому-передачі боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 від 25.09.2024 та від 19.08.2024, витяги з Реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 та № 30 від 14.06.2021, а також розрахунок заборгованості по вказаним договорам позики, які були досліджені судом у судовому засіданні.
Разом з тим, суд вказує, що належних та допустимих доказів перерахування первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на банківський картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 НОМЕР_2 (вказаний у п.29. договорів позики) грошових коштів у розмірі 5000,00 грн, як це визначено умовами договору позики № 2861171 від 05.05.2024, та у розмірі 7500,00 грн, як це визначено умовами договору позики № 79726934 від 16.02.2024, позивачем суду не надано.
При цьому визначення сум позики у вказаних договорах позики не свідчить про фактичне отримання відповідачкою кредитних коштів та про виконання ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» своїх зобов`язань за договорами щодо перерахування таких коштів.
Відсутність доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки грошових коштів за договорами позики № 2861171 від 05.05.2024, № 79726934 від 16.02.2024 унеможливлює встановлення суми наданої позики та правильність нарахування процентів, які нараховуються від суми наданої позики з дати її отримання.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за договорами позики № 2861171 від 05.05.2024 та № 79726934 від 16.02.2024 не є належними доказами видачі та отримання відповідачкою позики за цими договорами, оскільки не є первинними документами, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а лише констатують суму заборгованості, визначену первісним кредитором і вказують на відсутність будь-яких нарахувань з моменту укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем. Вказані розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи та зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Як встановлено судом, договори позики між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою ОСОБА_1 укладені 16 лютого 2024 року та 05 травня 2024 року, тобто вже після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Отже, право майбутньої вимоги на момент укладення договору факторингу мало бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 16.02.2024 та 05.05.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» будуть укладені договори позики з відповідачкою.
Таким чином, позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів перерахування первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на банківський картковий рахунок відповідачки ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі, визначеному умовами договорів позики № 2861171 від 05.05.2024 та № 79726934 від 16.02.2024, а також доказів переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за вищевказаними договорами.
Аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановивши, що договорами позики № 2861171 від 05.05.2024 та № 79726934 від 16.02.2024, укладеними між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , не порушуються права і законні інтереси ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд вважає, що позивач не набув права вимоги до відповідачки щодо оплати заборгованості за вказаними договорами позики, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в якій вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 757,30 грн (3028,00 грн сума сплаченого позивачем судового збору х 0,2501 коефіцієнт задоволених вимог).
З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 11, 16, 516, 517, 536, 549, 1048-1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284, 353-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики і кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 757,30 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що вона має право протягом тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст заочного рішення складений та підписаний 16.06.2025.
Інформація про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).
Суддя А. О. Бойко