БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/972/24
Провадження № 2/273/250/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Бєлкіної Д.С., при секретарі судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт його самостійного виховання та утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним, а також припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обгрунтування позову вказав, що є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю якої відповідачкою по справі, проживав певний час разом, проте в шлюбі вони не перебували. Влітку 2022 року вони припинили спільне проживання, і з того часу донька залишилася проживати разом з ним. 07.03.2023 року між ним і відповідачкою було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого місцем проживання дитини є місце проживання батька, а також те, що батько самостійно виховує дитину, не створюючи матері перешкод у спілкуванні з донькою. З часу укладення даного договору відповідачка самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дитини. Водночас існує рішення Баранівського районного суду Житомирської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час виконавче провадження по виконанню даного рішення суду закрито за заявою стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Проте відповідачка останнім часом почала вимагати від нього коштів на сплату аліментів за рішенням суду, і в разі пред`явлення виконавчого документа до виконання існує ризик настання несприятливих матеріальних наслідків не тільки для нього, а й для дитини, тобто може відбутися стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким дитина уже не проживає.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області Самойленко Л.М. від 06.06.2024.

14.01.2025 за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Бєлкіної Д.С.

Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 12.03.2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

16.06.2025 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому остання визнала той факт, що позивач самостійно виховує та утримує їхню доньку, проте просила відмовити у задоволенні позову про припинення стягнення аліментів. В обгрунтування відзиву вказала, що вже три роки проживає окремо від позивача та доньки, зустріла іншого чоловіка, з яким планує одружитися, проте він заперечує, щоб її донька ОСОБА_4 проживала разом з ними. Вважає, що позивач повинен сплачувати їй аліменти незалежно від того, з ким проживає дитина.

Згідно з ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 16.06.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини залишено без розгляду за клопотанням представника позивача.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальчук Р.М. в судове засідання не з`явилися, адвокат Ковальчук Р.М. направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, підтримує позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно. У своєму відзиві просила слухати справу у її відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані у справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, суд дійшов наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

29.11.2018 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.13-18).

Згідно копій витягів з Реєстру територіальної громади від 17.04.2024 року та від 21.04.2024 року місцем реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 (а.с.11,12).

Згідно копії нотаріально засвідченого Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 07.03.2023 року місцем проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено місце проживання батька за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 21-23).

Згідно копії Акта обстеження умов проживання від 12.01.2024 року за адресою АДРЕСА_1 неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 , де їй створені належні умови для проживання та виховання (а.с.26).

Згідно рішення виконавчого комітету Баранівської міської ради від 25.01.2024 року №15 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою його проживання АДРЕСА_1 ( а.с. 28).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (постанова Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц).

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України , якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22).

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що проживання дитини разом з ним є тією істотною обставиною, яка припиняє його обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання дитини. Крім того, позивачем надано докази про те, що дитина проживає з ним і перебуває на його утриманні.

Відповідачка не надала доказів на спростування того факту, що їх з позивачем донька постійно проживає з батьком, навпаки у своєму відзиві визнала факт проживання дитини з батьком та перебування дитини на його вихованні та повному утриманні .

Суд вважає доведеною ту обставину, що спільна малолітня дитина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком (позивачем у справі), а тому даний позов про припинення стягнення аліментів з батька дитини підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлений позов в частині припинення стягнення аліментів з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 29.04.2024 року, суд вважає за необхідне зазначити, що таке припинення здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою запобігання необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, тому стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 29.04.2024 року.

Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає, що вирішуючи питання розподілу судових витрат враховуються положення ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Проте позивач в прохальній частині своєї позовної заяви просив залишити за ним витрати по сплаті судового збору, а тому питання розподілу судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - задовольнити .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлених рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 29.11.2018 року по справі № 273/1698/18, починаючи з 29.04.2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.