Справа № 643/3319/25
Провадження № 2/643/2687/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовомадвоката Агаєвої Сабіни Мирсаррафівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ

Адвокат Агаєва С.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 (позивач), звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 (відповідач), зареєстрований 05.02.2010 Московським районним у м. Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 101.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Адвокат Хряпинська С.С., яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , 28.03.2025 подала клопотання, в якому просить надати сторонам строк на примирення тривалістю шість місяців, розгляд справи зупинити. В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідач проти розірвання шлюбу категорично заперечує та вважає, що є всі підстави для збереження сім`ї. В зареєстрованому шлюбі сторони проживають більше 15 років. Мають сина ОСОБА_3 , 2010 року народження. На протязі всього часу сумісного проживання сторони жили у злагоді та порозумінні. Відповідач піклується про сім`ю та матеріально забезпечує. Сварок між сторонами протягом сумісного проживання не відбувалось. Почуття любові та довіри один до одного, як вважає відповідач, не втрачені. Відповідач постійно піклується здоров`ям позивача та сина. Син ОСОБА_3 , 2010 року народження, дуже любить свого батька. Він категорично заперечує проти розірвання шлюбу між батьками. На теперішній час є всі підстави для збереження сім`ї.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.04.2025 наполягала на наданні строку для примирення.

Представник позивача адвокат Агаєва С.М. в судовому засіданні 19.05.2025 заперечувала проти надання строку для примирення. В обґрунтування заперечень зазначила, що сторони вже 10 років проживають окремо. 08.04.2025 представник позивача надала відповідь на відзив, згідно з якою наполягала на розірванні шлюбу.

В судове засідання, призначене на 10.06.2025, сторони та їх представники не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Представник позивача надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача вдруге поспіль в судове засідання не з`явилась.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити клопотання представника відповідача за відсутності учасників справи.

Згідно з висновками щодо застосування норм права, викладеними в постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 200/952/18, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумні строки розгляду справи судом є однією з конституційних засад судочинства (п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Право позивача на розгляд справи протягом розумного строку гарантовано також нормами ЦПК України (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України своєчасність розгляду і вирішення цивільних справ є завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В п. 30 остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чернецький проти України» від 08.03.2017 року зазначено, що неспроможність національних органів влади здійснити процедуру розірвання шлюбу упродовж розумного строку порушувала за конкретних обставин питання за статтею 12 Конвенції (див. рішення у справі «В.К. проти Хорватії» (V.K. v. Croatia), заява № 38380/08, пункт 106, від 27 листопада 2012 року).

Ураховуючи наведене, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення права позивача на справедливий суд, невід`ємною складовою якого є право на розгляд справи протягом розумного строку.

Крім того, згідно з ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 24 Сімейного кодексу України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права.

Згідно із ст. 8 Конвенції, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 СК, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення засад добровільності перебування позивача у шлюбі, до порушення права позивача на припинення шлюбних відносин та фактично означатиме примушування позивача до збереження шлюбних відносин з відповідачем, що матиме наслідком порушення права позивача на свободу і особисту недоторканість.

Крім того, суд враховує, що представник відповідача ще у березні 2025 року ознайомилась з матеріалами справи. З часу подання клопотання про надання строку для примирення минуло майже 2,5 місяці.

Таким чином, у відповідача був строк 2,5 місяці для примирення з позивачем. Між тим будь-яких доказів примирення сторін та відсутності у позивача наміру продовжувати розгляд даної справи, суду не надано. Ба більше, представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення, що також свідчить про недосягнення примирення між сторонами.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що надання строку для примирення та подальше відкладення розгляду справи у зв`язку з наданням вказаного строку, призведе до непропорційного втручання суду в право позивача на повагу до її приватного життя та добровільність перебування в шлюбі, складовою якого є право припинити шлюбні відносини та не зазнавати примусу до їх збереження. Крім того, подальше відкладення розгляду справи може призвести до порушення права позивача на справедливий суд, а саме права на розгляд справи протягом розумного строку.

Ураховуючи наведене, суд відмовляє в клопотанні представника відповідача про надання строку для примирення.

Керуючись ст. 258-261, 353-354 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання адвоката Хряпинської Світлани Степанівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про надання строку для примирення та зупинення провадження в справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов