Справа № 541/475/25
Номер провадження 2-о/541/61/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 червня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

присяжних Коморного А.С., Полісько Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Миргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про визнання особи померлою (загиблою),

встановив:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою про визнання особи померлою (загиблою),мотивуючи наступним. З 2025 року заявниця проживала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 . За час спільного проживання у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 призваний за мобілізацією, прийнятий на військову службу 24 лютого 2022 року до військової частини НОМЕР_1 . В жовтні 2023 року на її адресу надійшло сповіщення з ІНФОРМАЦІЯ_3 , що ОСОБА_5 12 жовтня 2023 року, виконуючи бойове завдання поблизу населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади), зник безвісті.

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено військову частину НОМЕР_1 (а.с. 51).

В судовому засіданні ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених в заяві.

Представники Миргородського відділу ДРАЦС у Миргородському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, військової частини НОМЕР_1 надали заяви про проведення розгляду справи у їх відсутність (а.с. 89, 76).

Представник Міністерства оборони України в письмових поясненнях просив провести судовий розгляд у його відсутність, врахувати позицію ВС, викладену в постанові Великої Палати ВС від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22, прийняти рішення в межах чинного законодавства (а.с. 35-39).

Вислухавши заявницю, її представника, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочками заявниці та ОСОБА_5 (а.с. 11, 12).

В сповіщенні № 121 від 14 жовтня 2023 року зазначено про факт зникнення безвісти 12 жовтня 2023 року солдата ОСОБА_5 поблизу населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади) під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій (а.с. 17).

Згідно з витягом з акту службового розслідування, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року № 23, від 24 жовтня 2023 року № 360, ОСОБА_5 було визнано таким, що зник безвісті під час бойових дій та встановлено наступне. Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 № 1134дск від 02 серпня 2023 року, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 № 1138дск від 02 серпня 2023 року, бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 2400/ДСК від 08 жовтня 2023 року, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районах ведення бойових солдат ОСОБА_5 був залучений до бойових завдань у складі зведеної 4 стрілецької роти військової частини. В ніч з 09 жовтня 2023 року на ІНФОРМАЦІЯ_4 солдат ОСОБА_5 заступив на бойове чергування на позицію відділення « НОМЕР_5 » біля населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади), яка була атакована піхотою за підтримки бронетехніки та обстріляна противником. Евакуаційна бригада військової частини НОМЕР_6 змогла дістатись до позиції відділення «53» о 04 год 00 хв. 12 жовтня 2023 року та провести евакуацію поранених військовослужбовців, серед яких солдата ОСОБА_5 виявлено не було.

Згідно з поясненнями капітана ОСОБА_6 , заступника командира військової частини НОМЕР_1 , який згідно резолюції командира військової частини НОМЕР_4 № 6047дск від 03 жовтня 2023 року та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 2356дск від 03 жовтня 2023 року виконує обов`язки командира зведеної 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_7 , гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 11 жовтня 2023 року ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 перебували на бойовому чергуванні на позиції відділення «53» біля населеного пункту Новомиихайлівка Покровського району Донецької області. Між 16 год 00 хв. та 17 год 00 хв. противником була здійснена атака позиції відділення «53» піхотою за підтримки бронетехніки. В процесі відбиття атаки ОСОБА_7 бачив, як FPV-дрон противника влетів у бліндаж, в якому перебував солдат ОСОБА_5 . Заскакуючи у бліндаж для поповнення боєприпасів, за проханням солдата ОСОБА_5 . ОСОБА_7 підтягнув йому турнікет на нозі та продовжив бій. В процесі відбиття атаки бачив, як ще декілька FPV-дронів противника влітали у бліндаж та лунали вибухи. За словами прикордонника, що перебував неподалік, він бачив, що солдат ОСОБА_5 лежав у зруйнованому бліндажі без ознак життя. На позиції перебувало шість військовослужбовців, евакуювали лише двох поранених. Станом на 13 жовтня 2023 року позиція відділення «53» повністю знищена та знаходиться в сірій зоні, можливості провести пошукові роботи немає. Службове розслідування завершено (а.с. 18-24).

На підставі заяви ОСОБА_1 , направленої до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, щодо ОСОБА_5 внесені відомостей в ЄРДР та до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин (а.с. 13, 16, 17).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.ч. 2,3 ст. 46 ЦК України).

Ст. 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).

Суд зауважує, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.

Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

За правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням приписів ст. 46 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що вищевказані обставини з достатньою вірогідністю підтверджують загибель під час виконання бойового завдання у вказаному районі воєнних (бойових) дій батька дітей заявниці та існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_5 загиблим (померлим) під час виконання військового обов`язку із захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади).

Суд зазначає, що з урахуванням конкретних обставин справи оголошення фізичної особи померлою можливе після спливу шести місяців з дня настання відповідної події загибелі під час виконання бойового завдання, під час виконання якого ОСОБА_3 загинув, що підтверджується належними та допустимими доказами, неведеними вище.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин.

Докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення військовослужбовця ОСОБА_5 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади).

З моменту вказаної події (12 жовтня 2023 року) до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше шести місяців. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії держави-окупанта проти України залежить виникнення та реалізація спадкових прав, а також особистих майнових та немайнових прав дітей загиблого військовослужбовця.

У своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду зазначила що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, на території населеного пункту Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади) велися бойові дії з 24 лютого 2022 року по 05 листопада 2024 року.

Крім зазначеного, судом взято до уваги, що як було встановлено службовим розслідуванням за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_5 , безпосереднім місцем бойового зіткнення з ворогом, при якому зник безвісти ОСОБА_5 , є населений пункт Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади), який після завершення бойового зіткнення залишився під контролем ворога.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що згідно ст. 309 ЦПК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо буде одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст.ст. 263-265, 295-300 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи померлою (загиблою) задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_7 , уродженця села Попівка Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Датою смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцем смерті населений пункт Новомихайлівка Покровського району Донецької області (Мар`їнської міської територіальної громади).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 16 червня 2025 року.

Суддя О.М. Вірченко

Присяжні А.С.Коморний

Т.В. Полісько