КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/60883/24-ц

12 червня 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петльованої Наталії Сергіївни на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Литвинової І.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

У грудня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики від 01 серпня 2019 року у розмірі еквівалентній 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, з яких сума боргу у розмірі еквівалентній 20 400,00 доларів США та 10% річних у розмірі еквівалентній 4 812 доларів США.

У квітні 2025 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що предметом позову є стягнення заборгованості за Договором позики від 01 серпня 2019 року у розмірі еквівалентній 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, з яких сума боргу у розмірі еквівалентній 20 400,00 доларів США та 10% річних у розмірі еквівалентній 4 812 доларів США. Згідно з умовами Договору позики від 01 серпня 2019 строк повернення позики до 15 жовтня 2019 року. У зв`язку з несвоєчасним поверненням коштів, позивач звернувся з позовною заявою про стягнення боргу за Договором позики від 01 серпня 2019 року. Станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову відповідач грошові за Договором позики від 01 серпня 2019 року не повернув. Загальна оціночна вартість вказаного нерухомого майна, що належить відповідачеві, - 3 241 829, 83 грн. Водночас належні на праві власності відповідачеві житловий будинок загальною площею 284,9 кв м та земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0137 перебувають в іпотеці та під забороною, а також на них в будь-який час може бути звернено стягнення в порядку Закону України «Про іпотеку», оскільки у Відповідача наявні прострочені грошові зобов`язання перед ОСОБА_3 у розмірі 1 680 000, 00 грн, строк виконання яких настав ще 04 лютого 2024 року. У зв`язку з викладеним, існує об`єктивна необхідність у накладенні арешту також на грошові кошти на банківських рахунках Відповідача, так як очевидно, що вартості нерухомого майна може бути недостатньо для забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення цього позову, оскільки Відповідач має прострочені грошові зобов`язання на суму 1 680 000, 00 грн перед третьою особою - ОСОБА_3 .

З огляду на вище викладене просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності ОСОБА_1 та заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, в тому числі, на: житловий будинок, загальною площею 284,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02, накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 у межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212, 16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення на будь-яких банківських рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду, заборонити усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо житлового будинку, загальною площею 284, 9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено.

Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) та заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, в межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212,16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення, в тому числі, на: житловий будинок, загальною площею 284,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в межах суми стягнення у розмірі еквівалентному 25 212, 16 доларів США за курсом Національного банку України на день виконання рішення на будь-яких банківських рахунках в банківських та фінансових установах України, які будуть виявлені під час виконання ухвали суду.

Заборонено усім органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема, Міністерству юстиції України, його територіальним органам, Департаменту державної реєстрації, нотаріусам та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії (правочини) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння, користування, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження, змін площі, частки, власника, поділу, об`єднання, тощо) щодо житлового будинку, загальною площею 284, 9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02; земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Дата складання повного тексту ухвали не зазначена.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року, було оприлюднене в реєстрі 09 квітня 2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року, 10 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Петльована Н.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Вказує на те, що є підстави для сумніву в тому, що на час розгляду цієї заяви оригінал договору позики відсутній у позивача. А тому можна прийти до висновку про відсутність між позивачем і відповідачем правовідносини, що випливають із договорів позики, оскільки ні доказів передачі грошових коштів, ні доказів неналежного виконання зобов`язань щодо повернення відповідачем коштів позивач не надав.

Зазначає, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що також суперечить вимогам стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами

В судове засідання з`явився представник відповідач ОСОБА_1 адвокат Петльована Наталія Сергіївна, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, 11 червня 2025 року до Київського апеляційного суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 серпня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у розмірі 510 424,32 грн., що на момент передачі позики за офіційним курсом Національного Банку України становить еквівалент 20 400,00 дол. США.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідач є власником житлового будинку, загальною площею 284,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02таземельної ділянки кадастровий номер :01:002:0137, площею 0,0999 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 02.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції посилався на те, що між сторонами виник спір, а такий захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач у вигляді накладення арешту, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, який виник на підставі договору позики.

Таким чином, позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру й предметом позову є грошові кошти.

Враховуючи зміст позовних вимог, предмет спору та ціну позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Оскільки відповідач є власниками вище зазначеного майна він, як власники мають право в будь-який момент відчужити належне йому майно, а тому невжиття вказаного заходу забезпечення позову може призвести до відчуження даного майна відповідачем та утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність арешту вказаного майна ніяким чином не обмежує відповідача в праві користування майном, обмеження стосується лише права відчуження даного майна на час розгляду спору судом.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що є підстави для сумніву в тому, що на час розгляду цієї заяви оригінал договору позики відсутній у позивача. А тому можна прийти до висновку про відсутність між позивачем і відповідачем правовідносини, що випливають із договорів позики, оскільки ні доказів передачі грошових коштів, ні доказів неналежного виконання зобов`язань щодо повернення відповідачем коштів позивач не надав, колегія суддів відхиляє, оскільки доводи стосуються вирішення позовних вимог по суті. В даному випадку суд розглядав заяву про забезпечення позову та судом не надавалось оцінку доказів по суті пред`явлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що накладення арешту як на кошти, так і на майно відповідача, причому окремо на те і на інше - у повній сумі спору, матиме наслідком подвійне забезпечення позовних вимог, що також суперечить вимогам стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогам, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вартість майна, на яке накладено арешт перевищує ціну позову.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петльованої Наталії Сергіївни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Петльованої Наталії Сергіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року

Головуючий: Судді: