КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2025 року місто Київ.

Справа № 361/3847/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9874/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Желепи О.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2019 року (у складі судді Гаращенко Д.Р., інформація щодо дати складання повного тексту оскаржуваного рішення відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації.

Позивач зазначала, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В., спадкова справа № 252/2013, № в реєстрі 1-5305, вона є власником частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником частин вказаного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В., спадкова справа № 296/2012, № в реєстрі 1-3322.

Житловий будинок з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1 ), позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., надвірні будівлі: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N».

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №12269/15-63 від 07.06.2016 р., у відповідності з вимогами пунктів 2.22, 2.23, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», розділити житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на та частки загальною площею 64,4 кв.м., неможливо через недостатню площу будинку, оскільки на частку в будинку припадає 16,15 кв.м., що недостатньо для влаштування окремої однокімнатної квартири. Оскільки поділ будинку (літера А) по АДРЕСА_1 на та частки не можливий, то і можливі варіанти розподілу не розроблялись. Також висновок експерта підтверджує не тільки неможливість виділення частки в натурі, а й той факт, що річ є неподільною.

Позивач та відповідач не є членами однієї сім`ї, не ведуть спільне господарство. Відповідача зареєстровано та він фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідача ніколи не було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується будинковою книгою. Позивач фактично проживає в будинку зі своєю матір`ю, яка знаходиться на її утриманні, є пенсіонеркою, людиною дуже похилого віку.

Відповідач жодним чином з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину не бере участі у витратах: не здійснює капітальний ремонт житлового будинку та надвірних споруд, облаштування прибудинкової території, не несе витрати зі сплати житлово-комунальних послуг. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з питання про несення відповідних витрат. Однак, відповідач вважає, що ці питання його не стосуються. Житлово-комунальні послуги позивач сплачує сама

Крім того, підтвердженням неможливості спільно володіння і користування майном є постійні конфлікти між позивачем та відповідачем. Позивач неодноразово піддавалася насиллю зі сторони відповідача та зверталась до правоохоронних органів. Підтвердженням цьому факту є відповідні заяви від 02 листопада 2017 року та 07 квітня 2018 року та відповідь Броварського ВП Головного управління національної поліції в Київській області від 25.04.2018 р. щодо звернення від 11.04.2018 р.

Позивач звернулась до суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_4 », сертифікат ФДМУ №164/16 від 26 лютого 2016 року. Звітом №514190618 від 19 червня 2018 року вартість житлового будинку з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1 становить 156 412 (сто п`ятдесят шість тисяч чотириста дванадцять) грн. 00 коп. Тобто, вартість вказаного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями становить, що підлягає сплаті на користь відповідача, 52 137 (п`ятдесят дві тисячі сто тридцять сім) грн. 34 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд припинити право власності ОСОБА_3 на частку в спільному майні, а саме частину житлового будинку літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N» під №30, шо знаходиться по АДРЕСА_1 , вартістю 52 137 (п`ятдесят дві тисячі сто тридцять сім) грн. 34 коп. Визнати право власності на частину спірного житлового будинку за ОСОБА_2 внаслідок припинення на вказану частку права власності ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_2 в зв`язку із припиненням права власності на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 52 137 (п`ятдесят дві тисячі сто тридцять сім) грн. 34 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Броварського міськрайонного суду Київської області. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на частку в спільному майні, а саме: 1/4 частину житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 52 137 гривень 34 копійки.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок припинення на вказану частку права власності ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в зв`язку із припиненням права власності грошові кошти у сумі 52 137 гривень 34 копійки, які знаходяться на депозитному рахунку Броварського міськрайонного суду Київської області.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 26 березня 2025 року ОСОБА_1 , яка не приймала участі в справі, але вважала, що суд вирішив питання щодо її прав та обов`язків, подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що спірна частина житлового будинку на час вирішення спору належала їй на підставі договору дарування, укладеного з ОСОБА_3 . Відтак судом першої інстанції встановлені невірно обставини, а саме особу, якій на праві власності належить спірна частка майна та було прийнято рішення про права особи, що не була залучена до участі у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

20 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, якою просить закрити апеляційне провадження.

Вважає, що поновлення строків на оскарження рішення, з дати ухвалення якого пройшло шість років, є безпідставним. Вказує, що ОСОБА_1 є дружиною відповідача і на час розгляду справи проживала з відповідачем за однією адресою, на яку суд направляв процесуальні документи, а тому не могла не знати про розгляд вказаної справи.

Зазначає, що договір дарування був укладений в період слухання справи, про що відповідач не повідомив ані позивача, ані суд, що є доказом фраудаторності такого правочину. Звертає увагу, що ОСОБА_1 ніколи не зверталась до позивача з тим, що вона має намір проживати в будинку, що вона, як співвласник, несе зобов`язання щодо його утримання , що вона сплачує або має намір нести розходи по утриманню будинку тощо.

Звертає увагу, що 22 червня 2021 року у справі №361/5126/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним ухвалене заочне Рішення, яким визнано недійсним договір дарування 1/4 частини житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 04.10.2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазаревою В.П., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/4 частини житлового будинку, позначеного літерою "А-1", загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - "В", гараж - "Д", вбиральня - "Е", літній душ - "Ж", колодязь - "К", огорожа - "N", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року у справі №361/5126/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року - змінено та викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. У постанові зазначено, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, вказавши що дії сторін правочину є навмисними та такими, що направлені на невиконання рішення суду та застосування наслідків недійсності правочину, як похідних. Проте судом першої інстанції зроблений помилковий висновок про вчинення оспорюваного правочину під час дії заходів забезпечення позову.

Відтак жодного права скаржника оскаржуваним рішенням порушено не було.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги. ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою на рекомендованому повідомленні, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судовим рішенням в даній справі питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувались, а тому відповідно до ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження має бути закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 грудня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В., спадкова справа № 252/2013, № в реєстрі 1-5305, позивач ОСОБА_2 є власником частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями під АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_3 є власником частин вказаного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В., спадкова справа № 296/2012, № в реєстрі 1-3322 (а.с.17).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться, житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N» (а.с.23).

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №12269/15-63 від 07.06.2016 р., у відповідності з вимогами пунктів 2.22, 2.23, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», розділити житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на та частки загальною площею 64,4 кв.м., неможливо через недостатню площу будинку, оскільки на частку в будинку припадає 16,15 кв.м., що недостатньо для влаштування окремої однокімнатної квартири. Оскільки поділ будинку (літера А) по АДРЕСА_1 на та частки не можливий, то і можливі варіанти розподілу не розроблялись. Також висновок експерта підтверджує не тільки неможливість виділення частки в натурі, а й той факт, що річ є неподільною (а.с.24-42).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від №1.06.2018 р., відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок із земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.59-62).

За вказаною адресою зареєстровано місце проживання відповідача, що підтверджується відомостями, наданими суду відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 08 серпня 2018 року (а.с.88).

Згідно записів в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстрований не був (а.с.43-45).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 одноособово самостійно несе витрати по утриманню спірного житлового приміщення, сплачує комунальні послуги (а.с.49-53).

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушено її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов`язків, виходячи з ухваленого рішення.

Наявність порушених прав є основною умовою для здійснення судового захисту, за відсутності якої такий захист не здійснюється. Враховуючи наведені обставини, не вбачається і наявності порушеного законного інтересу особи, яка звернулась з апеляційною скаргою, оскільки оскаржуване рішення суду жодним чином не стосується даної особи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі в справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Обґрунтовуючи апеляційну скарги, скаржник посилалась на ту обставину, що спірна частина житлового будинку належить їй на праві власності, а не відповідачу. Вказане підтверджується Договором дарування частки житлового будинку від 4 жовтня 2018 року, яким ОСОБА_3 обдарував ОСОБА_1 спірну частку житлового будинку.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 21 квітня 2025 року у справі № 361/5126/19, яке набрало законної сили, змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2021 року, яким визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку від 04 жовтня 2018 року, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого Приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Лазаревою Валентиною Павлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 2124, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення 1/4 частини житлового будинку, позначеного літерою «А-1», загальною площею 66,6 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., з відповідними надвірними будівлями та спорудами: погріб - «В», гараж - «Д», вбиральня - «Е», літній душ - «Ж», колодязь - «К», огорожа - «N», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3 .

У справі № 361/5126/19 суд першої інстанції прийшов до висновку, з яим погодився суд апеляційної інстанції, про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, вказавши що дії сторін правочину є навмисними та такими, що направлені на невиконання рішення суду та застосування наслідків недійсності правочину, як похідних.

Тобто, за результатом вирішення справи № 361/5126/19 право власності на частину житлового будинку не належить ОСОБА_1 , і, відповідно, в справі № 361/3847/18 ОСОБА_3 є належним відповідачем. За таких обставин, провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

УХВАЛИВ

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 13 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова