Справа № 437/2298/12
Провадження № 6/191/110/25
УХВАЛА

іменем України

09 червня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, визнання виконавчого документу, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі заочного рішення суду від 31.10.2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення судових витрат, таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана заява, в якій представник Романішин Є.В., який діє в інтересах боржника ОСОБА_1 посилається на те, що 31.10.2019 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по справі №437/2298/12, провадження №2/191/611/18, згідно якого суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі в розмірі 3219 грн. 00 коп.

03.06.2020 року Дніпровським апеляційним судом прийнято постанову по справі №437/2298/12, провадження № 22-ц/803/2321/20, згідно якої апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2019 року, без змін.

20.03.2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчі листи по справі №437/2298/12.

10.04.2025 року Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (попередня назва Акціонерне товариство «Альфа-Банк») звернулося до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі Олександра Володимировича із заявою про примусове виконання рішення у порядку п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме виконання виконавчого листа по справі №437/2298/12, виданого 20.03.2025 року на стягнення судових витрат у сумі 3219 грн. 00 коп.

10.04.2025 року Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77785414 про примусове виконання виконавчого листа №437/2298/12, виданого 20.03.2025 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», судових витрат в сумі 3219 грн. 00 коп.

Представник боржника зазначає? що виконавчий лист по справі №437/2298/12, виданий 20.03.2025 року, про стягнення судових витрат, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Так, у виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 03.06.2020 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до 04.06.2023 року.

Натомість, стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання лише 10.04.2025 року, тобто з пропуском строку пред`явлення його до виконання.

Представник боржника зазначає, що стягувач в заяві про примусове виконання рішення посилається на абзац 10 п. 10-2 Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» за яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Але, представник боржника не погоджується з цим, оскільки вважає, що починаючи з 03.06.2020 року та по 04.06.2023 року стягувач не вчиняв жодних дій направлених на пред`явлення виконавчого листа до виконання (не отримав виконавчий лист в межах вказаного строку, не подав заяви про примусове виконання виконавчого листа в межах вказаного строку, судом не було надано відстрочку чи розстрочку виконання рішення тощо).

Матеріали судової справи та матеріали виконавчого провадження не містять судових рішень щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Крім того, раніше, до видачі виконавчого листа 20.03.2025 року, вже був виданий інший виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 тієї ж самої суми судових витрат у розмірі 3219 грн. 00 коп.

Вказані обставини, на думку представника боржника, свідчать про те, що виконавчий лист від 20.03.2025 року був виданий помилково, оскільки до цього вже видавався інший виконавчий лист на ту ж саму суму стягнення судових витрат у розмірі 3219 грн. 00 коп., що є підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку із викладеними обставинами, просить суд визнати виконавчий лист, виданий 20.03.2025 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі №437/2298/12 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», судових витрат у сумі 3219 грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання вимог та розгляд заяви без його участі.

Стягувач АТ «Сенс Банк», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В., у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, вивчивши доводи та підстави поданої боржником заяви, дослідивши матеріали справи, оцінюючи їх в сукупності, зазначає наступне.

06 листопада 2012 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення у цивільній справі №437/2298/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат у сумі 3219 грн. 00 коп. (а.с.76-77), яке скасовано ухвалою цього ж суду від 31 травня 2018 року за заявою відповідача, та призначено до судового розгляду (а.с.96).

31 жовтня 2019 року у цивільній справі №437/2298/12 ухвалено Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області заочне рішення суду, що набрало законної сили на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2020 року, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі, стягнуто заборгованість за кредитним договором від 20 липня 2007 року, станом на 21 лютого 2012 року в розмірі 147587 грн. 83 коп.; заборгованість за відсотками в розмірі 67225 грн. 24 коп.; пеню в розмірі 145598 грн. 42 коп., а також судові витрати по справі в розмірі 3219 грн. 00 коп. (а.с.137-138, 182-186).

Викладені обставини спростовують посилання представника боржника про подвійне стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором, оскільки заочне рішення у справі було скасовано судом та проведено повторний розгляд справи.

За вказаним рішенням суду стягувачу видано 20.03.2025 року, на підставі заяви від 18.03.2025 року, виконавчі листи у справі, строк пред`явлення у яких визначено до 04.06.2023 року.

З 12.08.2022 року АТ «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа-Банк», у зв`язку із перейменуванням юридичної особи.

10 квітня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. відкрито виконавче провадження №77785413 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, та цієї ж дати відкрито виконавче провадження №77785413 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат по справі у сумі 3219 грн. 00 коп.

Ці виконавчі провадження постановою приватного виконавця від 10.04.2025 року об`єднані у зведене виконавче провадження за №77797993

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, він передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Відповідно п.5 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У даній справі наявне заочне судове рішення про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_1 та судових витрат, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, представником боржника при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що він виданий за обставин, вказаних вище, які слугують підставами для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позиції представника боржника про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчих листів до виконання суд зазначає, що за ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, не зупинявся, і діє до теперішнього часу.

Відповідно до п.п. 4), п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, зокрема, передбачено, що визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Викладені обставини свідчать про те, що стягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого листа у цивільній справі №437/2298/12, до виконання.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа, виданого 20.03.2025 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 судових витрат у цивільній справі №437/2298/12, таким, що не підлягає виконанню, тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Романішин Є.В., слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260, 261, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 , Романішина Є.В., стягувач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович, визнання виконавчого документу, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі заочного рішення суду від 31.10.2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення судових витрат у сумі 3219 грн. 00 коп., таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не буде скасована, вона набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. В. Твердохліб