СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 8/759/13/25
ун. № 759/3238/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шум Л.М.,

за участю секретаря Кульбовської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2025 р. ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

На підтвердження обставин проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю в Литовський Республіці ОСОБА_2 додала до заяви цифрові посвідки на тимчасове проживання в Литовській Республіці Ніколайчук Тамари, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а також Договір оренди житлових приміщень від 14.09.2024 (м. Вільнюс, вул. Вісінчіос, 8)

11.02.2025 р. Святошинський районний суд м. Києва видав судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання аліменти на утримання неповнолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 10.02.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

13.03.2025 р. боржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_7 , звернув ся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 11.02.2025 р. по справі №759/3238/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Заявлені вимоги боржник мотивує тим, що між сторонами на дату подання стягувачем заяви про видачу судового наказ існував спір про право. Зокрема, Святошинським районним судом м. Києва розглядається цивільна справа № 759/21608/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення місця проживання дітей разом з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

Крім того, боржник ОСОБА_1 вказує, що без його згоди 28 вересня 2024 року мати ОСОБА_2 вивезла обох дочок у Литву (м. Вільнюс), де вони і проживають по даний час. У зв`язку з чим 27.02.2025 р. Вільнюським окружним судом прийнято заяву ОСОБА_1 про повернення дітей на постійне місце проживання (до України) та розпочато провадження у відповідній справі (справа № eN2-172S-560/2025). Також боржник зазначає, що між ним та ОСОБА_2 існує спір щодо розміру аліментів, оскільки ОСОБА_2 не погодилася із пропозицією ОСОБА_1 щодо сплати ним аліментів у добровільному порядку у запропонованому ним розмірі.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_7 просила заяву задовольнити з мотивів, викладених у заяві та у запереченнях на відзив на вказану заяву. Стверджувала, що відсутність між сторонами згоди щодо розміру аліментів, які боржник запропонував сплачувати добровольчому порядку, є спором про право, який унеможливлює стягнення аліментів у безспірному порядку у наказному провадженні.

Представник стягувача ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні заяви, з мотивів викладених у відзиві на заяву. В обґрунтування заперечень вказував, що діти з вересня 2024 року по даний час проживають разом із матір`ю у м. Вільнюс (Литовська Республіка), що не заперечується батьком. Такі обставини є встановленою законом обов`язковою умовою для стягнення з боржника аліментів на користь матері, з якою проживають діти. Жодного спору про право, що стосується стягнення аліментів, між сторонами не існувало та не існує. Вказав, що наведені ОСОБА_1 підстави та обставини не входять до предмета доказування у справі та не могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, не існували на час видачі судового наказу, а тому не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Заслухавши представників боржника та стягувача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені підстави, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти (постанова Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19).

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України).

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (ч. 8 ст. 170 ЦПК України).

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина 1 та пункт 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), пункти 7.4, 7.5).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження№ 14-41цс21), пункт 34.1.1).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункт 26).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункти 27, 28).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц зазначено, що «нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку».

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилався на те, що на час подання заяви про видачу судового наказу між сторонами існував судовий спір (справа № 759/21608/24) про визначення місця проживання дітей.

Водночас, ОСОБА_1 не заперечував того факту, що як на час звернення 09 лютого 2025 року ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу стягнення аліментів, так і на час видачі судом судового наказу - 11 лютого 2025 року спільні малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 в місті Вільнюс (Литовська Республіка)

У постанові від 17 березня 2023 року у справі № 761/36042/20 Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про відмову в задоволенні заяви боржника про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, оскільки «наявність невирішеного спору щодо місця проживання дітей та факт проживання на час видання судового наказу другої дитини з матір`ю не є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, а можуть бути підставою для зменшення визначеного судом розміру аліментів; наведені боржником обставини не є нововиявленими в розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та відповідно не дають підстав для скасування судового наказу».

Відтак, наявність спору про визначення місця проживання дітей не впливає на висновки суду та не має правового значення при розгляді заяви про видачу судового наказу.

Також не спростовують факт проживання дітей з матір`ю, а тому не є нововиявленими обставинами для даної справи обставини, на які посилається боржник у своїй заяві, щодо листування ОСОБА_1 з Міністерством юстиції України про повернення дітей в Україну та відкриття 27 лютого 2025 року Вільнюським окружним судом провадження у справі № eN2-172S-560/2025 за заявою ОСОБА_1 про повернення дітей на постійне місце проживання (до України) в порядку Гаазької конвенції 1980 року.

Тим більше, що ухвали Вільнюського окружного суду від 27.02.2025 у справі № eN2-172S-560/2025 ще не існувало на час видачі 11 лютого 2025 року судового наказу, а тому це судове рішення є новим доказом. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення у справі.

Помилковими та не приймаються до уваги наведені у заяві твердження боржника про те, що саме по собі обговорення сторонами пропозиції батька сплачувати аліменти у добровільному порядку є спором про право, який позбавляє мати права звернутися до суду і з заявою про видачу наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом із матір`ю.

Отже, наведені боржником у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49 ,161, 170, 260, 423, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складено 02.06.2025р.

Суддя: Л.М.Шум