Провадження №2/522/2418/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Скиба Є.А.,

представника відповідача - адвоката Поліщук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2022 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в якій просила:

1) Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 вересня 2012 року по 18 вересня 2021 року однією сім`єю.

2) Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступне майно:

- квартиру загальною площею 69,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта -нерухомого майна 101.

- автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 ;

3) В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/2 (одну другу) частину квартири загальною площею 69,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- на 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

4) В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- 1/2 (одну другу) частину квартири загальною площею 69,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- на 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

5) Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 31 серпня 2007 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва (справа №2-1416/2225/12) від 02 липня 2012 року. Сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Приблизно через місяць після розірвання шлюбу сторони знов почали проживати разом однією сім`єю у м. Миколаєві, але шлюб повторно не реєстрували. У 2013 році сторони переїхали на постійне місце проживання у м. Одеса, де проживали однією сім`єю та вели спільне господарство за різними адресами. З вересня 2016 року по жовтень 2021 року сторони спільно проживали за адресою АДРЕСА_2 . У цей час сторони разом визначались де буде навчатися їх спільна донька, відповідач приймав активну участь в її вихованні, навчанні, сторони спільно відвідували батьківські збори, разом купували їй одяг, взуття, купували побутову техніку, організовували сумісний відпочинок та святкування. За період спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано наступне майно:

- 15 січня 2019 року сторони спільно придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 69,3 кв.м. Право власності вирішили зареєструвати за відповідачем ОСОБА_2 . Кошти на купівлю квартири були взяті в кредит у ПАТ «Державний ощадний банк України», у зв`язку з чим одночасно з реєстрацією права власності на квартиру було оформлено іпотечний договір та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис. 30 січня 2019 року місце проживання позивачки було зареєстроване у вказаній квартирі. Після купівлі даної квартири сторони зробили реконструкцію та фактично розділили її на чотири окремі кімнати, в квартирі було виконано ремонт та сторони почали здавати її в оренду. Під час ремонту квартири позивачка здійснювала придбання будівельних матеріалів, в тому числі 04.06.2019 було здійснено придбання вхідних дверей. Також позивачка особисто займалася підключенням кабельного телебачення у квартиру АДРЕСА_3 , та здійснювала оплату наданих послуг. 29 липня 2020 року позивач була зареєстрована фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, з адресою реєстрації АДРЕСА_1 . Гроші від здійснення підприємницької діяльності витрачалися на оплату кредитного договору.

- 15.02.2019 сторони придбали автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 . Автомобіль на прохання відповідача також був зареєстрований на його ім`я. Частину коштів на покупку даного автомобіля було взято з грошей, отриманих від продажу власного автомобіля позивачки марки Honda (модель Civic) 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Іншу частину грошей було взято зі спільного сімейного бюджету. За домовленістю сторін, автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску залишився у постійному користуванні позивачки. На протязі останніх чотирьох років автомобіль знаходився у неї та експлуатувався за призначенням. Після прийняття рішення про припинення спільного проживання між сторонами також була досягнута домовленість, що позивачка викупить частку відповідача на зазначений автомобіль, шляхом сплати на його користь 1/2 частини вартості автомобіля. На підтвердження даної угоди 07.09.2021 позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 20 000 гривень, про що відповідачем власноруч була написана відповідна розписка про їх отримання.

З середини жовтня 2021 року сторони після чергової сварки вирішили припинити сімейні відносини та почали проживати окремо. На теперішній час відповідач чинить перешкоди позивачці у проживанні нею за адресою реєстрації у спірній квартирі, у добровільному порядку вирішити питання про розподіл спільно набутого майна відмовляється та стверджує, що оскільки право власності на квартиру було зареєстровано на його ім`я, то саме він є єдиним власником квартири (т. 1 а.с. 67 - 75).

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси Косіциної В.В. від 15.09.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справи за позовом ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 145 - 146).

03.10.2022 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Субботіної Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зокрема зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги. Факт спільного проживання однією сім`єю з позивачкою відповідачем не визнається. ОСОБА_2 стверджує, що у травні 2012 року шлюб між ним та позивачкою було розірвано рішенням суду у цивільній справі 1416/3857/12. Спілкування між позивачем та відповідачем відбувається до цього часу, оскільки сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає з батьком ОСОБА_2 . Нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 складається з 4-х самостійних квартир. Проживання за зазначеною адресою позивачки, реєстрація у якості ФОП за цією адресою, звернення позивачки до ЖКС, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, гарантійний талон, паспорт на двері, квитанції, публічний абонентський договір на послуги телекомунікаційної мережі не є належними та допустимими доказами, відповідно до ст. ст.77-78 ЦПК України факту спільного проживання однією сім`єю. За зазначене нерухоме майно сплачуються грошові кошти на погашення кредиту за договором, укладеним через 7 років після розірваний шлюбу з позивачкою. Строк погашення кредиту 2039 рік. В порядку забезпечення виконання цього договору з відповідачем був укладений договір іпотеки. Рухоме майно - автомобіль Hyundai, реєстраційний номер: НОМЕР_2 придбано через 7 років після розірвання шлюбу з позивачкою, шлюбні відносини з якою припинено в травні 2012 р. Позивачка виявила намір придбати вказаний автомобіль, у зв`язку з чим було узгоджено ціну та сплачено позивачкою часткову грошову суму за розпискою у розмірі 20000 грн, але не сплачено залишок коштів у розмірі 19600 грн, про що йдеться мова у розписці, тому автомобіль не було передано позивачці та не переоформлено технічний паспорт на її ім`я. Зазначила, що позивачка відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України не довела факт спільного проживання однією сім`єю, придбання нерухомого та рухомого майна відповідачем відбувалося після припинення шлюбних відносин з позивачкою, після розірвання шлюбу, майно, придбане відповідачем розподілу не підлягає (т. 1 а.с.150 -153).

04.11.2022 на електронну адресу суду та 09.11.2022 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» до суду від представника АТ «Ощадбанк» адвоката Поперецького О.В. надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача АТ «Ощадбанк» з поясненнями щодо позову. У заяві зокрема зазначив що з позовними вимогами ОСОБА_1 АТ «Ощадбанк» не погоджується, вважає їх такими що не відповідають нормам законодавства за наступних підстав.

15.01.2019 між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №604-349 (на придбання нерухомості). Згідно п. 2.3. Кредитного договору Кредит надано для придбання Об`єкта нерухомості, яким є спірне нерухоме майно, за договором купівлі-продажу (цільове призначення кредиту). 15.01.2019 між відповідачем (не в період перебування у шлюбних відносинах із позивачем) та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того 15.01.2019 між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 604-350 (надалі - Іпотечний договір), предметом іпотеки за яким є вказана квартира. Отже, спірне нерухоме майно було придбано за кошти, отримані за кредитним договором в АТ «Ощадбанк» та передано в іпотеку останньому з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором. Також зауважив, що за кредитним договором № 604-349 від 15.01.2019 станом на 01.11.2022, кредитна заборгованість, згідно даних АБС ММФО, становить 610 032,27 грн. Отже, через відсутність згоди щодо поділу майна, в т.ч. яке є предметом Іпотеки між позивачем та відповідачем, позивач просить суд визнати за нею: право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 69,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частину автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Встановлення факту проживання з особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливе лише у випадку доведення позивачем фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (ВС у справах №586/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17). Позивачем не долучено до позовної заяви жодного належного доказу на підтвердження того, який саме внесок, та в якому розмірі позивач зробила при придбанні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_2 , як і доказів сплати кредитної заборгованості, сплати вартості утримання спірного майна, також будь-яких інших доказів ведення спільного господарства, наявності спільних витрат із відповідачем по отриманню майна, купівлі майна для спільного ним користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт, участі у витратах на придбання, обслуговування спірного майна тощо, тому вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача з відповідачем задоволенню не підлягає. Спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки договір купівлі-продажу, кредитний договір та Іпотечний договір буди укладені відповідачем, в т.ч., й з АТ «Ощадбанк», у 2019 році, тобто після розірвання шлюбу, укладеного між сторонами, яке відбулося у 2012 році, з огляду на що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 . Вважають, що розподіл майна, шо перебуває в іпотеці АТ «Ощадбанк», порушує права Іпотекодержателя, оскільки може відбутися зміна власника майна, який не є стороною договору іпотеки. Таким чином особиста приватна власність відповідача, що знаходиться у іпотеці, і розподіл нерухомого майна на частки без згоди іпотекодержателя є неможливий. Банк, як іпотекодержатель такої згоди не надавав, тому заявлені позивачем позовні вимоги щодо розподілу спірного майна не підлягають задоволенню в повному обсязі (т. 1 а.с. 168 - 171, а.с. 203 - 206).

04.11.2022 на адресу суду від представника позивачки - адвоката Серек-Басан Ю.В. надійшла заява про зміну предмета позову в якій просить позовну заяву розглядати з урахуванням зміни предмета позову, а позовні вимоги розглядати в наступній редакції:

1) Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 вересня 2012 року по 18 вересня 2021 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

2) Визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступне майно:

- квартиру загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 ;

3) В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/2 (одну другу) частину квартири загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

4) В порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на:

- 1/2 (одну другу) частину квартири загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101

- 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

5) Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 187 500 (сто вісімдесят сім тисяч п`ятсот) гривень, як компенсацію 1/2 частини вартості її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

6) Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- квартиру загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

- автомобіль марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

7) Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати (т. 1 а.с. 175 - 177).

21.11.2022 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 в особи його представника адвоката Субботіної Л.В. надійшов сформований 21.11.2022 в системі «Електронний суд» відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає в цілому за підставами, викладеними у відзиві. Зокрема зазначила, що квартира, яку просить поділити позивачка ще не належить відповідачу, оскільки перебуває в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Автомобіль марки Hyundai, реєстраційний номер: НОМЕР_2 придбано через 7 років після розірвання шлюбу з позивачкою, шлюбні відносини з якою припинено в травні 2012 р. Позивачка виявила намір придбати вказаний автомобіль, у зв`язку з чим було узгоджено ціну та сплачено позивачкою часткову грошову суму за розпискою у розмірі 20000 грн, але не сплачено залишок коштів у розмірі 19600 грн, тому автомобіль не було передано позивачці та не переоформлено технічний паспорт на її ім`я. Якби позивачка вважала автомобіль Hyundai, реєстраційний номер: НОМЕР_2 таким, що придбано у шлюбі, то не виявила намір його придбавати та сплачувати часткову грошову суму за розпискою у розмірі 20000 грн. У зв`язку з тим, що позивачка відповідно до ст.ст.77-78 ЦПК України не довела факт спільного проживання однією сім`єю, придбання нерухомого та рухомого майна відповідачем відбувалося після припинення шлюбних відносин з позивачкою, після розірвання шлюбу, майно, придбане відповідачем розподілу не підлягає (т. 1 а.с. 215 - 219).

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року, без виходу до нарадчої кімнати, заяву про зміну предмету позову прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи (т. 1 а.с. 225).

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року задоволено заяву представника АТ «Ощадбанк» адвоката Поперецького О.В. Залучено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г, т. (0332)776129, e-mail: ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна (т. 1 а.с. 229 - 230).

15.08.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Берестового Є.В. надійшли письмові пояснення, в яких зокрема зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 31.08.2007 по 02.07.2012. Незважаючи на припинення шлюбних відносин, у сторін залишились дружні відносини. Згодом ОСОБА_2 знайшов собі роботу у м. Одеса та вирішив переїхати туди проживати. Оскільки ОСОБА_2 не хотів розлучатись зі своєї донькою ОСОБА_3 , він виявив намір забрати її з собою до Одеси. ОСОБА_1 також не хотіла розлучатись зі своєю донькою тому ОСОБА_2 заради доньки був вимушений також взяти і ОСОБА_1 з собою до м. Одеси. Оскільки вартість оренди житла у м.Одесі є дуже високою, сторони вирішили тимчасово орендувати одну квартиру, поки вони не зможуть собі дозволити орендувати окреме житло. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 хоч і проживали у одній квартирі, проте у різних кімнатах - в одній кімнаті ОСОБА_2 , в другій - ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 . Фактично ОСОБА_2 та ОСОБА_1 жили як сусіди. У них був роздільний бюджет. Спільного побуту сторони також не вели. Сторони окремо придбавали собі продукти харчування та готували собі їжу. Орендну плату за житло та комунальні платежі вони платили порівну. Зазначив, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між ними подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність між ними сталих відносин, притаманних подружжю. Проте позивачкою таких доказів не надано. Спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була придбана 15.01.2019 за рахунок кредитних коштів, отриманих ОСОБА_2 від ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі кредитного договору № 604-349 від 15.01.2019. При укладенні кредитного договору ОСОБА_2 за рахунок виключно особистих коштів був сплачений перший внесок у розмірі 326264,00 грн. Зазначені грошові кошти були отримані ним від продажу квартири у м. Миколаєві, що належала ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності за 672000,00 грн. Вказані кошти були витрачені ОСОБА_2 саме на придбання спірного автомобіля та сплату авансового внеску за квартиру у розмірі 326264,00 грн. Крім того, з моменту укладення кредитного договору та по теперішній час ОСОБА_2 за рахунок своїх особистих доходів здійснює погашення кредиту, який був отриманий ним для придбання спірної квартири. В свою чергу позивачка будь-якої участі в придбанні автомобіля, квартири не приймала, на погашення кредиту жодного платежу не здійснила. В матеріалах справи взагалі відсутні відомості про доходи позивачки, а тому її доводи про те, що спірне майно було придбано за спільні кошти не підтверджуються належними та допустимими доказами (т. 2 а.с. 142 - 145).

Ухвалою суду від 18 серпня 2023 року задоволено заяву ОСОБА_2 та його представника адвоката Берестового Євгена Вікторовича про відвід судді. Відведено суддю Приморського районного суду міста Одеси Косіцину Валерію Володимирівну від участі у справі №522/11554/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна. Матеріали справи передано до канцелярії суду для визначення головуючого судді у порядку встановленому ч.3 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України (т. 2 а.с. 153 - 157).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 01 вересня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (т. 3 а.с. 8 - 9).

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Берестового Є.В. про виклик свідка ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 41).

Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Берестового Є.В. про витребування доказів.

Витребувано від Приморської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Одеській області відомості про розмір доходів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за період з 01.01.2012 по день виконання ухвали суду.

Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по день виконання ухвали суду.

Витребувано від Територіального сервісного центру № 3245 РСЦ ГСЦ МВС у Київській області (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 7-А) належним чином засвідчену копію договору купівлі-продажу автомобіля HYUNDAI ELANTRA, 2012 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 ), на підставі якого вказаний автомобіль 15.02.2019 був зареєстрований за ОСОБА_2 . (т. 3 а.с. 43 - 44).

28.11.2023 на адресу суду, на виконання ухвали суду від 02 листопада 2023 року, від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по день виконання ухвали суду (т. 3 а.с. 63 - 65).

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року частково задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Серек-Басана Ю.В. про виклик свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 84 - 85).

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Серек-Басана Ю.В. про витребування доказів.

Витребувано у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» наступні документи:

- завірену копію кредитного договору №604-349 від 15.01.2019, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (філією-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»);

- завірену копію договору іпотеки №50 від 15.01.2019, укладеного між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (філією-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»).

Витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко Ірини Миколаївни завірену копію договору купівлі-продажу №4 від 15.01.2019 квартири, загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (т. 3 а.с. 87 - 88).

01.02.2024 на адресу суду, на виконання ухвали суду від 18 січня 2024 року, від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли витребувані судом належним чином засвідчені копії витребуваних документів.

05.03.2024 на адресу суду, на виконання ухвали суду від 18 січня 2024 року, від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. надійшла завірена копія договору купівлі-продажу №4 від 15.01.2019 , що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та посвідчений приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.

Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 3 а.с. 136).

У судових засіданнях позивачка та її представники адвокат Серек-Басан Ю.В. та адвокат Скиба Є.А. позов підтримали та просили його задовольнити.

Представники відповідача - адвокат Берестовий Є.В., адвокат Поліщук А.В. у судових засіданнях позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що з 31 серпня 2007 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва (справа №2-1416/2225/12) від 02 липня 2012 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 15.09.2022 (т. 1 а.с.200 - 201) та не заперечується сторонами.

Сторони мають спільну дочку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що також не заперечується сторонами.

15.01.2019, між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит №604-349 (на придбання нерухомості).

Відповідно до п. 1.1.5 Договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості - Договір купівлі-продажу № 44 від 15.01.2019, укладений між позичальником та продавцем.

Кредит надається в загальному розмірі 740000,00 грн на строк 240 місяців (п. 2.2 Договору).

У договорі наявна відмітка: «Я, ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 25.09.2007р., РНОКПП НОМЕР_4 , надаю свою згоду на укладання моїм чоловіком ОСОБА_2 цього Договору про споживчий кредит (на придбання нерухомості). Підтверджую, що з умовами цього Договору про споживчий кредит (на придбання нерухомості) ознайомлена, ніяких заперечень щодо його положень та укладання не маю. Надання згоди на укладання моїм чоловіком цього договору про споживчий кредит (на придбання нерухомості) засвічую власним підписом.» (т. 3 а.с. 91 - 113).

Відповідно до довідки філії - Одеське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» від 23.01.2023 № 113.604-48/613 на адресу ОСОБА_2 повідомлено, що за кредитним договором № 604-349 від 15.01.2019, укладеним між Позичальником ОСОБА_2 та філією - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості за період 15.0.2019 по 31.10.2021 було сплачено 459931,70 грн. Сплачено суму авансу у розмірі 326264,00 грн згідно договору купівлі-продажу № 44 від 15.01.2019 (т. 2 а.с. 108).

Також 15.01.2019 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №604-350, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 50.

Відповідно до п. 2.3.1. Договору предметом іпотеки за цим договором є: квартира під АДРЕСА_3 .

15.01.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 69,3 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 306095001 від 28.07.2022 за ОСОБА_2 15.01.2019 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 44, виданий 15.01.2019, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. Також наявна інформація про державну реєстрацію іпотеки 15.01.2019, Іпотекодержатель: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Іпотекодавець: ОСОБА_2 , підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 50, виданий 15.01.2019, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. (т. 1 а.с.87 - 89).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 15.02.2019 ОСОБА_2 є власником автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - седан-В, реєстраційний номер: НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до листів РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 21.09.2022 № 31/15-3008 та 27.09.2022 № 31/15-3097 станом на 20.09.2022 транспортний засіб Hyundai Elantra, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 , державні номерні знаки: НОМЕР_9 , зареєстрований за ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 155, 157).

Згідно з листом РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 17.09.2022 № 31/15/5141-532 станом на 17.09.2022 Hyundai Elantra, н/з НОМЕР_2 , 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 , який 15.02.2019 було зареєстровано на ім`я ОСОБА_14 14.09.2022 було перереєстровано на нового власника - ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 159).

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу марки Hyundai (модель Elantra), державний номер: НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 , 2012 року випуску, що належить ОСОБА_2 від 12.10.2022, який замовлено ОСОБА_1 та здійснено ТОВ «ЕКСПЕРТНА ОЦІНКА МАЙНОВИХ ПРАВ» ринкова вартість об`єкта оцінки 335000,00 грн. (т. 1 а.с.с180 - 197).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що раніше вона товаришувала зі сторонами, а зараз лише з позивачкою. Пояснила, що сторони проживали разом на АДРЕСА_8. Вони з чоловіком приїздили до сторін на дні народження дитини, вони завжди були разом. Сім`ями вони відвідували екскурсії в м.Одесі, кафе. Також повідомила, що сторони продали квартиру у м.Миколаєві та придбали в м.Одесі для бізнесу, її чоловік робив меблі для цих апартаментів. Орієнтовно восени 2021 сторони перестали проживати разом. Зі слів позивачки їй відомо, що бюджет у сторін був спільний, квартиру придбали за спільні кошти взявши позику.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Зазначила, що у 2011 році сторони розірвали шлюб, а через декілька місяців до них приїхав ОСОБА_16 з бажанням примиритися. У 2013 році сторони переїхали в м.Одеса, їхня дитина ОСОБА_3 ходила у садочок. Сторони разом з дитиною приїздили до них у гості на всі канікули. ОСОБА_17 робив ОСОБА_18 пропозицію одружитися вдруге, але вона відмовила. Ніяких суперечок у ОСОБА_18 з ОСОБА_19 до вересня 2021 року не було, проживали разом, мали спільний бюджет. Сторони проживали однією сім`єю, у квартирі на АДРЕСА_8, мали в кімнаті спільне спальне місце. Сторони також разом приїздили до неї та її чоловіка на дні народження, дарували спільні дарунки. Дуже часто до них навідувався ОСОБА_16 один. Також зазначила, що сторони продали квартиру у м.Миколаєві у 2018 році, у подальшому зібрали кошти та придбали квартиру під готель. ОСОБА_19 їй розповідав що вони самостійно робили ремонт в квартирі і прибирали, надсилали фотосвітлини. Автомобіль ОСОБА_19 викупив на фірмі і казав, що оформить його на ОСОБА_18 .

Допитана у судовому засіданні сідок ОСОБА_7 пояснила, що зі сторонами знайома з 2016 - 2018 р.р., оскільки проживали на одному поверсі в будинку АДРЕСА_5 , ходили в гості. З ними проживала донька ОСОБА_3 , також мали собаку. Її старший син і ОСОБА_3 ходили один до одного на дні народження, також відвідували заходи для дітей. Відносини у сторін були сімейні, в її присутності вони обговорювали спільний бізнес. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 займалися онлайн продажем будівельних матеріалів, їздили на виставки. Придбали житло де робили ремонт.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є другом дитинства ОСОБА_2 . З ОСОБА_18 познайомився коли вони одружилися. Сторони розірвали шлюб у 2012 році. У період 2019 - 2021 р. ОСОБА_19 йому повідомив, що вони з ОСОБА_18 живуть окремо, в нього є інша жінка. Потім він зустрічав ОСОБА_21 в нічному клубі і вона представила йому свого нового хлопця. Пояснив що він був в квартирі на АДРЕСА_8, яку прибав ОСОБА_19 . В ній знаходились речі чоловічі та дитячі.

Згідно ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя (стаття 74 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України).

ОСОБА_1 доводила суду факт спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2012 року по вересень 2021 року.

З наданих доказів, що наявні в матеріалах справи слідує, що 13.09.2016 між ОСОБА_22 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 82 - 84).

Відповідно до акту мешканців будинку від 15.08.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з серпня 2016 року по жовтень 2021 року разом проживали в квартирі АДРЕСА_6 (т. 1 а.с. 85).

Також на вказану адресу направлялися лист Портофранківського ВП Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області від 20.03.2019 № 36/2-3134 на ім`я ОСОБА_1 та лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 27.02.2019 на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 92, 95 - 96).

У заявах та письмових поясненнях від 30.08.2021, 31.08.2021, 01.09.2021 до Відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначали місце свого спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 121 - 126).

15.01.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №4 посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М.

Відповідно до п. 1 Договору ОСОБА_4 передала у власність (продала), а ОСОБА_2 прийняв у власність (купив) квартиру під АДРЕСА_3 , житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 69,3 кв.м.

Пунктом 3 вказаного Договору визначено, що квартира набувається покупцем в спільну сумісну власність за згодою ОСОБА_1 , з якою покупець проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та веде спільне господарство.

Продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 1066220,00 грн (т. 3 а.с. 122 - 125).

Відповідно до паспорту громадянина України місце проживання позивачки ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 77 - 80).

18.04.2019 ОСОБА_1 зверталася до КП ЖКС «Порто-Франківський» з заявою, в якій просила здійснити зарахування вартості будівельних матеріалів, придбаних для ремонту даху над квартирою АДРЕСА_3 , в рахунок оплати послуг з утримання будинку (т. 1 а.с.97).

Листом КП ЖКС «Порто-Франківський» від 20.05.2019 № К-488 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з приводу її звернення від 18.04.2019 повідомлено про неможливість проведення взаємозаліку витрачених коштів (т. 1 а.с.98).

04.06.2019 позивачкою ОСОБА_1 було придбано вхідні двері, що підтверджується паспортами на двері, де вказано замовник ОСОБА_23 адреса: АДРЕСА_7 , гарантійним талоном та квитанцією про їх оплату на суму 16000,00 грн (т. 1 а.с.99 - 106).

Також судом установлено, що позивачка особисто займалася підключенням кабельного телебачення у квартиру АДРЕСА_3 , та здійснювала оплату наданих послуг, що підтверджується публічним абонентським договором про надання послуг телекомунікаційної мережі, а також квитанціями про оплату таких послуг від 14.09.2019 (т. 1 а.с.107 - 111).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 29 липня 2020 року зареєстрована як фізична особа-підприємець. Дані про основний вид економічної діяльності - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Зазначено місце проживання фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 112 - 113).

З огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з вересня 2016 року по вересень 2021 року постійно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, спільно придбали квартиру АДРЕСА_3 , проводили внутрішній ремонт, зазначена квартира є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, положення значених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).

Суд вважає, що ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не спростовано презумпцію спільності права власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна, що є його процесуальним обов`язком.

В той же час, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц визначено, що рішення судів у частині вирішення як окремої вимоги встановлення факту спільного проживання підлягають скасуванню.

Обґрунтування позиції щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження суд має навести в мотивувальній частині рішення, а в резолютивній - зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у спорі про поділ майна є підставою позову, а не самостійним способом захисту прав подружжя в такому спорі, який підлягає формулюванню як самостійна вимога.

ВП ВС зазначила, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна. Для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідними.

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, необхідно установити обсяг спільно нажитого майна, з`ясувати час та джерела його придбання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року N 554/8023/15-ц).

Таким чином, такі окремі позовні вимоги, як встановлення факу проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності задоволенню не підлягають із вищенаведених підстав.

Разом з тим, вирішуючи вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну квартиру суд враховує наступне.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Суд зазначає, що реалізація права подружжя на поділ майна не може здійснюватися на шкоду іншим учасникам правовідносин за їх участю. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у випадку поділу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 будуть порушені права та інтереси Акціонерного товариство «Державний ощадний банк України».

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на частку автомобіля марки Hyundai (модель Elantra) 2012 року випуску, реєстраційний номер: НОМЕР_2 та стягнення частини його вартості, суд звертає увагу на наступне.

Судом з матеріалів справи установлено та не заперечується сторонами, що відповідачем на ім`я ОСОБА_1 була надана розписка відповідно до змісту якої слідує, що він отримав від ОСОБА_1 20000,00 грн в рахунок продажу автомобіля Hyundai Elantra, НОМЕР_2 . Залишок коштів 19600,00 грн. ОСОБА_1 зобов`язується сплатити до 31.10.2021, що стане наслідком його перереєстрації на її ім`я та відсутність претензій з його боку щодо вказаного автомобіля (т. 1 а.с. 115).

Отже, наведене свідчить про домовленість між сторонами щодо придбання вказаного автомобіля ОСОБА_1 у ОСОБА_2 , узгодження його вартості та порядок оплати з подальшим переоформленням технічного паспорта на ім`я позивачки, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог в цій частині та відсутність підстав для задоволення позову.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 на квартиру та автомобіль, як похідні.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

У зв`язку відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2025 року.

Суддя Юлія КОВТУН