Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1023/25
Провадження № 2/553/850/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідачки Петушинської Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу №553/1023/25 за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2025 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, надані за адресою: АДРЕСА_1 . Просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних витрат на 3% річних в сумі 10 145 грн. 14 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 03.04.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог позивача з підстав необгрунтованості розрахунку сум заборгованості та недоведенням належними і допустимими доказами. Крім того, позовна заява містить обставини, які не відповідають дійсності, оскільки квартира АДРЕСА_2 належить іншому власнику, тоді як квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , відключена від мереж теплопостачання та гарячого водопостачання, що підтверджується актом від 06.09.2021 року. Окрім цього, квартира є окремим житловим приміщенням, яке за проектними даними має окремий вихід на вулицю, не межує та не має спільних з місцями загального користування входів. Допоміжних приміщень спільної власності в будинку немає. Жодних договорів про надання послуг з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ОСОБА_1 не укладала. Жодної інформації про те, що в квартирі відповідача - індивідуальне опалення в позові та додатках до нього немає, як і про те, хто, коли і на кого відкривав зазначений особовий рахунок НОМЕР_1 . Зазначені у таблиці, наданої позивачем та названої «Розрахунком заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води», не підтверджується відповідним розрахунком/розподілом обсягів спожитих послуг. З огляду на це, «обгрунтованим розрахунком сум, що стягуються» відповідно до вимог ЦПК України, розрахунок заборгованості вважати не можна. Обгрунтованого розрахунку - розподілу обсягів спожитої теплової енергії відповідачем згідно чинної Методики позивач до суду не надав. Відтак, наявність інформації у розрахунку заборгованості про нарахування та оплату послуг, інформацію щодо тарифів, об`ємів, обсягів споживання не доводить правильності проведених нарахувань.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Правовідносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання теплової енергії споживачам у житлових будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України, постановами Кабінету Міністрів України у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно із ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавець комунальної послуги.

Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, у даному випадку - суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація); індивідуальним споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною першою ст.12 Закону № 2189-VIII встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно п.1 ч.1ст.7 Закону № 2189-VIII споживачі мають право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п.п.1,5 ч.2ст.7 вказаного Закону обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2020 у справі № 642/2858/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2189-VIII плата за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Разом з цим, в судом встановлено, що відповідачка є власником та мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , що також підтверджується із копією договору купівлі-продажу від 31.07.2013 року, наданого позивачем.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за комунальні послуги, надані позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , до якої відповідачка не має відношення та не є споживачем послуг, які надає позивач в зазначену квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та є власником квартири АДРЕСА_3 , та не має відношення до квартири АДРЕСА_2 , яка є окремою та має іншого власника, суд не може виходити за межі заявлених вимог та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу з відповідачки за послугу з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , як необгрунтовану.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Оскільки в позові відмовлено, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 12,13, 81, 223, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.06.2025 року.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна