Справа № 308/3127/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 червня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. про визнання права власності на частки в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування, за якою просять суд:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 1/18 частку в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/18 частку в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/18 частку в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.06.1993 року, виданого на підставі розпорядження Фонду комунального майна Ужгородської міської рали за № 34, квартира в АДРЕСА_1 була приватизована на праві спільної сумісної власності на шістьох співвласників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивачі вказують на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла одна із співвласників мати ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), яка на випадок смерті не залишила заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер інший із співвласників - батько ОСОБА_10 , який на випадок смерті не залишив заповіту

Матір та батько на випадок смерті не залишили заповіту. Свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків - не оформлялося. Спадкова справа за їх заявою заведена у приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслани Іванівни.

Позивачі при оформленні спадщини зіштовхнулися з проблемою, що не дозволяє їм оформити після смерті батьків спадщину, так як живі співвласники квартири перебувають з ними в неприязних стосунках, і відмовляються вирішити питання визначення часток в позасудовому порядку. Визначення часток у спільній сумісній власності здійснюється на основі заяв співвласників або рішення суду.

Позивачі вказують на те, що за відсутності заяв на визначення часток, а також в разі смерті одного із співвласників визначення (встановлення) частки відбувається лише в судовому порядку.

У зв`язку з наведеним Позивачі звернулися з відповідним позовом про визначення розміру часток у спільній сумісній власності квартири в АДРЕСА_1 між її співвласниками в рівних долях, визначивши померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 по 1/6 частці квартири кожному.

Позивачі вказують на те, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2022 року по справі 308/4801/22, в задоволенні позову було відмовлено по причині смерті двох співвласників квартири і неможливості наділяти їх цивільними правами.

У подальшому Позивачі звернулися до ОСОБА_11 , приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_2 .

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2022 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. відмовила гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовила гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну їх батькові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для відмови зазначено те, що оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна , а саме: на яку частку нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, то свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки квартири АДРЕСА_1 , на імя ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватний нотаріус видати не може.

Позивачі вказують на те, що в процесі вивчення пред`явлених документів нотаріус встановила, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 претендують на отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну їх матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (тобто по 1/3 частці з 1/6 яка мала б належати матері, що становитиме по 1/18 частці кожному спадкоємцю).

ОСОБА_1 претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_2 , належну його батькові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто належну батьку 1/6 частку в цілому.

З посиланням на викладене, позивачі просять суд позовні вимоги задовольнити.

Виклад позицій сторін по справі:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово були повідомлені у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_5 , про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти за закінченням терміну зберігання за №302, №167, №171, №516, №049 та №883.

Відповідач ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти за закінченням терміну зберігання за №508, №244, №140, №756, №669, №335 та №147.

Відповідач ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованими повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти за закінченням терміну зберігання за №559, №210, №159, №628 та №411 та з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» за №342, №817, №638 та №707.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. в призначене судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі.

Окрім того слід зазначити, що інформація про дату і час розгляду справи наявна на сайті Судова влада.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідачі повідомлені належним чином повторно не з`явилися до суду без повідомлення причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивачів, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та в заочному порядку.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви, клопотання.

24.10.2023 року третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. подала до суду заяву про розгляд справи без участі.

07.11.2023 року представник позивачів подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивачів та їх представника;

05.02.2024 року представник позивачів подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивачів та їх представника;

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

23.05.2023 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

07.11.2023 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної, сумісної власності: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.1999 р.

Як встановлено судом , ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ужгород, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.09.2016 року, виданим Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як встановлено судом , ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ужгород, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 31.12.2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, копія якого долучена до матеріалів справи.

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25.08.2022 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Руслана Іванівна, Закарпатський обласний державний нотаріальний архів, про визначення часток у спільній сумісній власності.

Як встановлено судом, спадкоємцями за заповітом, що прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 є: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. за №12/2016 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за №59846059. Заповіт посвідчений 03.09.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. та зареєстрований за №2140, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Матей Р.І. №13/02-14 від 09.09.2022 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_8 , 1927 року народження, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Матей Р.І. №14/02-14 від 09.09.2022 року.

Постановою приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. від 09.09.2022 року №_12/02-31 відмовлено: гр. ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну їх батькові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нормативно-правове обґрунтування :

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно статті 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

П. п. 4.14 Глави 10 Розділу ІІ наказу №296/5 від 12.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє, зокрема: склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки двоє із співвласників вищезазначеного нерухомого майна померли, то визначити їх частки у праві спільної сумісної власності неможливо, тому що немає можливості з`ясувати домовленість між співвласниками.

Оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, то свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частки квартири АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватний нотаріус не може видати, про що зазначено у постанові приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. від 09.09.2022 року №_12/02-31 та відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 Закону України "Про нотаріат, нотаріус постановила відмовити гр-ну ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; гр-м ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , належну їх батькові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Підстав відступити від принципу рівності часток не має.

Судом не встановлено підстав відступити від принципу рівності часток, а тому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартира належала по 1/6 частці кожному.

У зв`язку з тим що інші співвласники квартири з тих чи інших причин заяви на визначення часток у спільній сумісній власності не підписали, нотаріус не може змінити спільну сумісну власність на спільну часткову в позасудовому порядку, та єдиним можливим способом оформити спадщину є звернення в суд з даним позовом.

З врахуванням наведеного спадкуванню підлягає 1/6 частка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку за змістом заповіту посвідченого 03.09.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровкою Ю.Ю. за реєстром №2140 успадковує син ОСОБА_1 .

1/6 частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 за змістом заповіту посвідченого 03.09.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровкою Ю.Ю. за реєстром №2141 підлягає спадкуванню позивачами по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях по 1/18 частці кожному.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статями 1216, 1217, 1220 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

На підставі ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Згідно з п. 4.16 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за N?296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження

У зв`язку з відмовою нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину на майно, іншим чином визнати право власності на спадкове майно за позивачами, окрім прийняття ними спадщини в судовому порядку, неможливо.

За положеннями ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно з ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право власності с непорушним.

Право власності підлягає захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння. зокрема власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

В розумінні ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За загальним правилом, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст. 1296 ЦК у країни).

Якщо у складі спадщини є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі жодних заперечень на позов не подали, жодних відомостей, які б свідчили про те, що існують обставини, за умови яких їх частка може бути збільшена чи зменшена - не повідомили, суд дійшов до висновку про рівність часток сторін у спільній частковій власності на квартиру в АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) від 16 червня 2021 року, згідно яких визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, а спадкоємець повинен здійснювати свій захист порушеного права шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргу ментів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Судове засідання було призначено на 10.06.2025 року, дата складання повного судового рішення 13.06.2025 року, а відтак датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення -13.06.2025 року.

Керуючись ст.ст. 16, 355-357, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1226, 1258 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 82, 258, 259, 265, 280-284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РН ОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/6 частку в житловій квартирі в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлим батьком ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 1/18 частку в житловій квартирі в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності на 1/18 частку в житловій квартирі в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_5 . право власності на 1/18 частку в житловій квартирі в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за померлою мамою ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_3 );

Позивач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 );

Позивач - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_5 );

Відповідач ОСОБА_4 (відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання в реєстрі територіальної громади дані відсутні, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_5 (відповідно до відповіді відділу реєстрації місця проживання в реєстрі територіальної громади дані відсутн і, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_1 );

Відповідач ОСОБА_6 (місце реєстрації АДРЕСА_1 );

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Матей Р.І. (місцезнаходження м. Ужгород, пл. Жупанатська, 16).

Дата складання повного тексту судового рішення - 13.06.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца