Провадження № 2/205/3075/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Федотової В.М.,

при секретарі Киричок Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 07.10.2019 року близько 15:30 год. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпрі по вул. Криворізькій з боку вул. Робочої у напрямку вул. Київської та в району буд. № 7 по вул. Криворізькій допустив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного та потерпілого. На момент ДТП між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 242204а9дг від 30.08.2019 року згідно із яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження. Страхувальник своєчасно звернувся до позивача з заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту. На підставі звіту № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року, страхового акту № ARX2510146 від 30.10.2019 року та розрахунку страхового відшкодування, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 164 566,85 грн. Сума несплачених страхових платежів становить 5 020 грн. Таким чином, з урахуванням суми несплачених страхових платежів, розмір страхового відшкодування становить 169 586,85 грн.

Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути із відповідача на свою користь зазначену суму страхового відшкодування, а також судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

22.04.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивачем пропущено строки позовної давності, оскільки рішення у справі № 204/8948/19, ухвалене Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 11.03.2019 року набрало законної сили 11.04.2019 року. Таким чином, саме з цієї дати почався перебіг позовної давності. Позивач звернувся до суду 10.12.2024 року, тобто з пропуском позовної давності, обґрунтування щодо пропущення строку звернення до суду ним не навів. До того ж, звіт № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року не є доказом обґрунтованості реального розміру матеріальної шкоди, оскільки оцінювач не повідомлений про кримінальну відповідальність. Відповідного висновку експерта матеріали справи не містять. Окрім того, оцінювачем ФОП ОСОБА_3 складено звіт № 24-10.19 від 15.10.2019 року із порушенням Методики товарознавчої експертизи і оцінки КТЗ та не враховано вартості залишків транспортного засобу.

29.04.2025 року до суду від представника позивача адвоката Сечко С.В. надійшла відповідь на відзив. Звертає увагу суду, що згідно звіту № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженню транспортного засобу від 15.10.2019 року, вартість транспортного засобу (у не пошкодженому стані) «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 162494 грн 85 коп. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 250 283,06 грн., тобто перевищує вартість ТЗ у непошкодженому стані, у зв`язку з чим автомобіль визнано фізично знищеним. Страхова сума згідно п. 11 договору добровільного страхування власників наземного транспортного засобу № 242204а9дг від 30.08.2019 року становить 178 000 грн., сума знецінення становить 1 853,15 грн., франшиза 3 560 грн., несплачений страховий платіж 5 020 грн., розмір страхового відшкодування становить 169 586,85 грн. Оскільки на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , застрахована не була, то відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен сплатити на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 169 586, 85 грн. Заперечуючи проти суми майнового відшкодування, виявлених пошкоджень саме з вищевказаних підстав, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідачем не заявлено. Більш того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем також не надано та матеріалами справи не підтверджено. Щодо позовної давності зазначив, що постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020 року . В подальшому, карантин неодноразово було продовжено та постановою КМУ № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24:00 30.06.2023 року. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Від початку повномасштабної війни воєнний стан і загальну мобілізацію в Україні продовжували вже певну кількість разів. В подальшому, розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено п. 19, яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.05.2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача Сечко С.В. письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 письмово просив розгляд справи проводити без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених ним у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 07.10.2019 року близько 15:30 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався у м. Дніпрі по вул. Криворізькій з боку вул. Робочої у напрямку вул. Київської та в району буд. № 7 по вул. Криворізькій допустив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2020 у справі № 204/8948/19 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002451 від 08.10.2019 року було закрито відповідно до п. 1, ч. 2, ст. 284 КПК України, ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_2 . У вказаній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 вперше вчинив необережний злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості і не є корупційним злочином, свою вину за пред`явленим обвинуваченням визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, примирився з потерпілим ОСОБА_2 та в повному обсязі відшкодував завдані йому збитки (а.с. 4-5).

Вказана ухвала набрала законної сили 19.03.2020 року.

За нормою ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Власником транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 16), а транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що не заперечувалось відповідачем.

На момент ДТП між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 242204а9дг від 30.08.2019 року згідно із яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження (а.с. 6-13).

Страхова сума згідно п. 11 договору добровільного страхування власників наземного транспортного засобу № 242204а9дг від 30.08.2019 року становить 178 000 грн. (а.с. 6-13).

Страхувальник ОСОБА_2 своєчасно, 29.10.2019 року, звернувся до позивача із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 15).

На підставі звіту № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року (а.с. 17-26), страхового акту № ARX2510146 від 30.10.2019 року (а.с. 27) та розрахунку страхового відшкодування (а.с. 28), ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 164 566,85 грн. (а.с. 29).

Із розрахунку страхового відшкодування вбачається, що сума несплачених страхових платежів становить 5 020 грн. (а.с. 28).

Представник позивача зазначає, що оскільки на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , застрахована не була (а.с. 30), то відповідач ОСОБА_1 , як особа відповідальна за завданий збиток, має сплатити на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в загальному розмірі 169 586,85 грн., з урахуванням суми несплачених страхових платежів становить у розмірі 5 020 грн.

Надаючи правову оцінку обставина, що склались між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно із статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу.

Системний аналіз ст. 22 ЦК України частини другої ст. 1192 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту.

Саме такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.05.2021 року у справі № 910/11027/18, Верховний Суд в постанові від 27.07.2022 року у справі № 910/15796/20.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 242204а9дг від 30.08.2019 року згідно із яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження (а.с. 6-13).

В свою чергу, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , тобто власника автомобіля «Mercedes-Benz», державний номер НОМЕР_1 , застрахована не була (а.с. 30)

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Положеннями ст. 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як зазначено у вказаному звіті, його було проведено відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/52092.

Вказана методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту та застосовується всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. (п. 1.2.-1.3 Методики).

Вказана методика застосовується зокрема із метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ; визначення вартості КТЗ для розв`язання майнових суперечок (п. 1.4. Методики).

Як вбачається звіту № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року, вартість збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 162 494,85 грн., вартість відновлювального ремонту 638 437,52 грн. (а.с. 17-26)

Також слід врахувати, що ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 164 566,85 грн. (а.с. 29).

Із розрахунку страхового відшкодування вбачається, що сума несплачених страхових платежів, що передбачені договором добровільного страхування наземного транспортного засобу «Все включено» № 242204а9дг від 30.08.2019 року, становить 5 020 грн. (а.с. 28).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із розрахунком страхового відшкодування, який було надано представником позивача. Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано.

Посилання відповідача у відзиві на те, що звіт № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року не є доказом обґрунтованості реального розміру матеріальної шкоди, а оцінювач не повідомлений про кримінальну відповідальність, суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування визначеної у звіті вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, клопотань про призначення експертизи відповідачем заявлено не було. Більш того, доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, матеріали справи не містять.

Зазначений звіт не є висновком експерта, враховуючи, що він складений не експертом, а суб`єктом оціночної діяльності.

При цьому, у випадку проведення оцінки за замовленням особи, а не призначення судом експертизи, суб`єкт оціночної діяльності не попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Враховуючи викладене, звіт № 24-10.19 про оцінку вартості (розміру) збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу від 15.10.2019 року є належним засобом доказування (правові висновки з приводу цього викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, Постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року м. Київ справа № 461/2217/19).

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило страхове відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 , відтак ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» має право на відшкодування понесених збитків з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

Щодо застосування строку позовної давності, про що було заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211» від 11.03.2020 року (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 1236 від 09.12.2020 року (зі змінами та доповненнями) на всій території України з 12.03.2020 по 30.06.2023 було встановлено карантин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки позовної давності розраховуються з урахуванням заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) відповідно до приписівЗакону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 року.

«Карантинні» норми також були установлені п. 12 розділу «Прикінцевих і перехідних положень» ЦК України. Цей пункт передбачає, що під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину. Законодавець застосував слово «продовжується», отже, він мав на увазі, що позовна давність спливає під час дії карантину, тому останнім днем строку слід вважати перший робочий день після закінчення карантину.

Крім того, Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону № 3450-ІХ від 08.11.2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом 10.12.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності позивачем не пропущений та було продовжено на підставі п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15-16, 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 76, 77, 81-82, 89, 141, 247, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) суму страхового відшкодування у розмірі 169 586,85 (сто шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 85 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 28 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», , м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12 червня 2025 року.

Суддя: Федотова В.М.