ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1044/25
провадження № 2/753/4075/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участі:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 05.05.2025 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

До початку розгляду справи по суті від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Острика С.О. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, у відповідності до ст. 255 ЦПК України.

В обґрунтування посилається на те, що відповідно до ухвали Господарського суду м. Києва від 07.10.2024 р. у справі №910/17577/23 було затверджено план реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства. З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 по справі №607/6254/15-ц, від 28.01.2020 по справі № 50/311-б).

Підставою позову цивільній справі № 753/1044/25 є стягнення заборгованості за кредитним договором. Зобов`язання за кредитним договором у відповідача перед позивачем виникло до дня відкриття провадження у справі про банкрутство. Відтак спір про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь позивача мав розглядатися у межах справи про неплатоспроможність ОСОБА_1 , у Господарському суді м. Києва, у якій позивач станом на дату затвердження плану реструктуризації боргів не скористатися своїм правом на пред`явлення вимог до боржника.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 1) 12.11.2020 кредитний договір №301, за яким відповідачу видано кредит у сумі 32 977.95 грн.; 2) 19.03.2021 кредитний договір №201, за яким відповідачу видано кредит у сумі 40 000 грн.; 3) 10.11.2021 кредитний договір №901, за яким відповідачу видано кредит у сумі 40 000 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.10.2024 склала: 1) по кредитному договору від 12.11.2020 № 301 - 52 383.36 грн.; 2) по кредитному договору від 19.03.2021 № 201- 30 518.05 грн.; 3) по кредитному договору від 10.11.2021 № 901- 53 435.53 грн. Загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 31.10.2024 склала 136 336,94 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказує про те, що даний спір повинен розглядатися у порядку господарського судочинства.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подане клопотання про закриття провадження у справі, письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник та спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно.

З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах дійшла висновку, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (постанови ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 по справі № 50/311-б).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 23 вересня 2021 р. по справі № 904/4455/19 зазначає, що процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, позовне провадження у яких відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача, стосовно яких у частині третій статті 7 КУзПБ встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

З доданої представником відповідача до заяви копії ухвали Господарського суду м. Києва від 07.10.2024 року, вбачається, що 31.01.2024 року ухвалою Господарського суду м. Києва відкрито провадження по справі № 910/17577/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (а.с. 148-152).

Згідно з Протоколом № 4 зборів кредиторів ОСОБА_1 від 12.09.2024 усіма кредиторами, які мають право вирішального голосу на засіданні зборів кредиторів, прийнято рішення схвалити план реструктуризації боргів ОСОБА_1 від 12.09.2024 року.

07.10.2024 року ухвалою Господарського суду м. Києва було затверджено план реструктуризації боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у справі № 910/17577/23 у редакції від 12.09.2024, схваленій зборами кредиторів 12.09.2024 року.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), пунктами 2, 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого визначено, що з дня введення його в дію Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) втрачає чинність і подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 7 КЗуПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до частини першої, абзацу 1 частини другої статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19.

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеного у пунктах 9.7 - 9.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень статті 163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що положеннями частин першої, другої статті 131 КУзПБ передбачено, що майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою та сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу. Розглядаючи спір у справі № 752/4361/15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 надавала оцінку заявленим вимогам у контексті їх вартісної оцінки та впливу на формування ліквідаційної маси банкрута за наслідками вирішення цих вимог, а відтак і необхідності розгляду спору в межах справи про банкрутство відповідно до Закону про банкрутство. Підстав для відступу від висновку, сформульованого у вказаній справі, Велика Палата не вбачає, оскільки у справі, що розглядається, спірні правовідносини врегульовані КУзПБ, якими встановлено ширші критерії, за якими вирішується питання про необхідність розгляду справи у межах справи про банкрутство.

У п. 9.11 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому за ч. 1 ст. 256 цього Кодексу якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 цього Кодексу суд роз`яснює позивачеві, що оскільки провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, він має право звернутися з цими позовними вимогами до Господарського суду міста Києва у межах господарської справи № 910/17577/23 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, п. 7 ч. 1 ст. 255, ст. 353-354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - закрити.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до Господарського суду міста Києва з даними позовними вимогами.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко