Справа № 362/8144/23
Провадження № 2/362/273/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

12 червня 2025 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними у рівних частках по 1/2 частині в порядку спадкування за законом після своєї матері право власності на земельну ділянку площею 0,225 гектарів кадастровий номер :01:004:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що після смерті їх матері вони звернулися до нотаріальної контори для оформлення спадщини померлої, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв`язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку було зареєстровано після смерті спадкодавця (а.с. 1 5).

В судове засідання ніхто не прибув.

Позивачі надали суду заяви у яких просили проводити розгляд справи у їх відсутності (а.с. 73, 74).

Відповідач був двічі повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином шляхом отримання судової повістки про виклик за офційною адресою електронної пошти органу місцевого самоврядування; про причини неприбуття свого представника відповідач суду не повідомив (а.с. 116, 118).

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтями 128 і 130 ЦПК України, не повідомив суд про причини неприбуття свого представника, суд вважає причини неприбуття представника відповідача в судове засідання неповажними.

Оскільки, представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив та позивачі не заперечили проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 16 квітня 2004 року (а.с. 13).

З матеріалі спадкової справи № 155 до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що її спадкоємцями за законом є її сини позивачі по даній справі (а.с. 82 107).

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У встановленому законом порядку позивачі звернулися до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлої матері, що підтверджується змістом досліджених в судовому засіданні під час розгляду справи по суті копій матеріалів спадкової справи померлої.

Постановою нотаріуса Другої васильківської державної нотаріальної контори Шевченко Ю.В. від 16.05.2023 року № 295/02-31, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,225 гектарів кадастровий номер :01:004:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку було зареєстровано після смерті спадкодавця (а.с. 23).

Норма частини першої статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця) передбачала, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельної ділянки, та його державної реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 126 Земельного кодесу України (у редакції, що була чинною станом на дату смерті спадкодавця), право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Зокрема, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 516382/51857, на земельну ділянку площею 0,225 гектарів кадастровий номер :01:004:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я померлої матері позивачів ОСОБА_3 , було видано 31 січня 2006 року, тобто вже після її смерті (а.с. 22).

При цьому, за змістом вказаного державного акта вбачається, що його видано на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради № 273 від 20.04.2005 року, тобто також вже після смерті матері позивачів (а.с. 22).

Як наслідок, правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку було видано після смерті особи на ім`я якої оформлено земельну ділянку на підставі нормативно-правового акту індивідуальної дії, що був прийнятий також після смерті особи прав та інтересів якої він (акт) стосувався.

Крім того, за життя матері позивачів не було здійснено державну реєстрацію її майнових прав на вказане нерухоме майно, а рішення органу місцевого самоврядування про передачу їй у власність земельної ділянки та державний акт на неї видано через один та два роки відповідно після смерті особи.

У звязку із цим, слід зробити висновок, що позивачі не мають права на спадкування вказаної земельної ділянки, оскільки їх матір за життя не набула права власності на дане нерухоме майно.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1 і 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, з урахуванням наведених обставин та норм цивільного і земельного законодавства, слід зробити висновок, що спадкодавець позивачів не набула права власності на дану земельну ділянку оскільки померла до дати виникнення цих прав (до дати прийняття рішення органу місцевого самоврядування про передачу їй у власність земельної ділянки та до дати видачі державного акту на земельну ділянку).

Норма частини четвертої статті 25 ЦК України передбачає, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що спадкодавець позивачів не набула права власності на сіпрне нерухоме майно у зв`язку із припиненням свєї правозданості внаслідок смерті.

Зокрема, станом на дату відкриття спадщини, не існувало:

- рішення органу місцевого самоврядування про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,225 гектарів кадастровий номер :01:004:0011 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

- державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 516382/51857 від 31 січня 2006 року.

За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, оскільки вказане нерухоме майно не належало спадкодавцю позивачів на праві власності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 25, 1216, 1268, 1297 ЦК України, статтями 125, 126 ЗК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Калинівської селищної ради про визнання права власності.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 12 червня 2025 року.