Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3894/25
Провадження №2/711/1951/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

02 червня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України, через свого представника за довіреністю Попова Вячеслава Євгеновича, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.2024 близько 15 год. 45 хв., у м. Черкаси по вул. Захисників України, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2024, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Як зазначено, на дату скоєння вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.п.1 п. 1 ст.43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.

Відтак, власник пошкодженого автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », ОСОБА_2 09.09.2024 повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду та, в подальшому, звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Відповідно до Звіту авто-товарознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », склала 70 001 грн. 07 коп. На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 60 119 грн. 23 коп.. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 2 600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 29.10.2024. Враховуючи наведене вище, загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 62 719 грн. 23 коп.

Позивач також вказує, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь збитки в порядку регресу в розмірі 62719 грн. 23 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Ухвалою суду від 06.05.2025 позовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вказаної вище ухвали суду, 07.05.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків з додатками, яку прийнято судом.

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строки для подачі заяв по суті справи.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, 26.05.2025 представником позивача за довіреністю Поповим В.Є. подано до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначено про відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.09.2024 о 15 год. 45 хв. у м. Черкаси по вул. Захисників України (Волкова), 95, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 та не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не вжив заходів щодо зменшення швидкості транспортного засобу, аж до зупинки та не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснював поворот ліворуч, після чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на автомобіль Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_4 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3.б, п.1.5, п.12.3, п.13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 07.09.2024 о 15 год. 45 хв. у м. Черкаси по вул. Захисників України (Волкова), 95, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці за допомогою газоаналізатора ALCOTEST 6820 ARHJ-0275, що підтверджується тестом № 949 від 07.09.2024. Результат огляду стану сп`яніння 1,38 проміле, чим порушив п. 2.9.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До того ж, 07.09.2024 о 15 год. 45 хв. у м. Черкаси, вул. Захисників України (Волкова), 95, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року, не маючи посвідчення водія на право керування відповідної категорії «В», чим порушив п.2.1.а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказані обставини встановлені під час розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси справи № 711/7096/24, за результатами розгляду якої винесено постанову від 12.12.2024 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 5 ст. 126 КУпАП - по закінченню строків, передбачених ст. 38 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 605 грн. 60 коп. Дана постанова набрала законної сили 24.12.2024.

Суд звертає увагу на те, що вказані обставини не доказуються при розгляді цієї справи, враховуючи положення ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, якими визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, не потребують доказування обставини про те, що ДТП, яка мала місце 07.09.2024 о 15 год. 45 хв. у м. Черкаси по вул. Захисників України (Волкова), 95, сталась з вини відповідача.

Крім того, встановлено, що внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. На час скоєння дорожньо-транспортної пригодитранспортний засіб «ВАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (станом на 07.09.2024). Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі даних МТСБУ.

Транспортний засіб «Mitsubishi», державний номерний знак « НОМЕР_2 », належний ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ,на час дорожньо-транспортної пригодибув забезпечений полісом № 218387223 (термін дії з 13.12.2023 по 12.12.2024), що виданий ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

У зв`язку із настанням вказаної дорожньо-транспортної події, власник цього автомобіля ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та із заявою від 09.09.2024 про виплату належного відшкодування, на підставі ст.ст. 35, 41 п.41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Для встановлення розміру відшкодування у справі № 107779, МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , яким, відповідно до звіту № А09-41 від 10.10.2024 про оцінку автомобіля, була визначена вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку, завданого власнику автомобіля) Mitsubishi Pajero, державний номерний знак НОМЕР_2 (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) у розмірі 70001 грн. 07 коп.

На підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 24.01.2025 № 3.1/2072, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому ОСОБА_2 у розмірі 60 119 грн. 23 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 675673 від 27.01.2025.

До того ж, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 2600 грн. 00 коп., що підтверджується актом виконаних робіт, відповідно до листа МТСБУ по справі № 107779, рахунком-фактурою № 198 від 10.10.2024 та платіжним дорученням № 941730 від 29.10.2024.

Судом також встановлено, що МТСБУ направлялася на адресу відповідача вимоги про відшкодування збитків у порядку регресу від 16.04.2025 у розмірі 62719 грн. 23 коп., яка залишена відповідачем без реагування.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу відшкодування шкоди, який регулюється, зокрема, нормами Цивільного Кодексу України, положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інш.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин)).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України (ст. 980 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну (ст. 22 згаданого Закону, в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як передбачено п. 34.2 ст. 34 згаданого Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону (п. 40.3 ст. 40 цього Закону).

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 цього Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п. а) п. 41.1 ст. 41 згаданого Закону).

Так, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закон (п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 згаданого Закону, в редакції, чинній на час виниклих правовідносин).

Під час розгляду справи не встановлено обставин про те, що відповідач, як винна особа у вчиненні ДТП, відноситься до переліку осіб, визначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вирішуючи цей спір, судом достеменно встановлено, що 07.09.2024 сталася ДТП, винним у вчиненні якої є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 не застрахував цивільно-правову відповідальність і потерпілий власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 отримав від МТСБУ відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, що підтверджується заявою від 09.09.2024, наказом МТСБУ про виплату коштів за шкоду, заподіяну в результаті ДТП від 24.01.2025 № 3.1/2072, даними звіту №А09-41 від 10.10.2024, платіжною інструкцією від 675673 від 27.01.2025, дефектною відомістю від 25,24.09.2024.

Крім того, МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_3 , відповідно до рахунку-фактури № 198 від 10.10.2024, акту № 198 та платіжної інструкції № 941730 від 29.10.2024 грошові кошти у розмірі 2600 грн. 00 коп., як оплату послуг аваркома (експерта) по справі № 107779. На думку суду, понесені МТСБУ ці витрати безпосередньо знаходяться у причинному зв`язку з обставинами пошкодження транспортного засобу, належного потерпілому і саме з вини відповідача, як винуватця ДТП, що мало місце 07.09.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право вимоги до винуватця ДТП відповідача у справі стосовно стягнення з нього на свою користь суми витрат сплаченого відшкодування у розмірі 60119 грн. 23 коп. та суми витрат, понесених на встановлення розміру заподіяної шкоди у розмірі 2600 грн. 00 коп. Крім того, встановлені судом обставини дають підстави вважати, що саме відповідач у справі повинен сплатити позивачу грошові кошти у вказаних розмірах, які останнім фактично сплачені як потерпілому, так і ФОП ОСОБА_3 .

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 62719 грн. 23 коп.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.04.2025.

Отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265, 279-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП дані відсутні, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ) страхове відшкодування в розмірі 62719 грн. 23 коп., а також судові витрати судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., а всього 65141 грн. 63 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 09.06.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька