Провадження №: 2-з/752/124/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

12 червня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Костюк В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом визнання права власності.

Заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заява мотивована тим, що 09 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 09 вересня 2012 року серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1511.

Рішенням Малиновського районного суд м. Одеси від 03.06.2024 року у справі № 521/3207/24 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За час шлюбу подружжям було набуто спірну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 84,8 кв.м. (далі - квартира). Факт набуття майна подружжям підтверджується укладеним 12.06.2018 року попереднього договору купівлі - продажу, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , за ціною 3 183 138,60 гривень (в еквіваленті 122 000 доларів США), попередньо сплачена частка становить 1 304 565,00 грн. (в еквіваленті 50 000 доларів США), та договором купівлі-продажу квартири укладеним 11.09.2018 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яка є рідною матір`ю ОСОБА_2 , за ціною 1 130 000,00 грн.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 має намір звертатись до суду з цивільним позовом про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом визнання права власності, невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він має намір звернутися до суду у випадку задоволення позову.

Сторони в судове засідання не викликались, не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог частини першої статті 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду цієї заяви.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і находяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

При цьому, такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом визнання права власності. Спірним майном є квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що 12.06.2018 року був укладений попередній договір купівлі - продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , сторони домовились укласти основний договір не пізніше 12.11.2018 року за ціну 3 183 138,60 гривень (в еквіваленті 122 000 доларів США), сплачений забезпечувальний платіж в сумі 1 304 565,00 грн. (в еквіваленті 50 000 доларів США).

Згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного 11.09.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , остання набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) за ціною 1 130 000,00 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, з якими заявник має намір звернутися до суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на вищевказану квартиру.

До такого висновку суд приходить, виходячи із того, що вимоги, які містяться в заяві про забезпечення позову шляхом накладення арешту є обґрунтованими, співмірними із викладеними позовними вимогами, які заявник має намір заявити у позовній заяві, та з урахуванням того, що спір виник саме стосовно вказаного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, при цьому заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Судом враховується, що у відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом визнання права власності - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Особа, яка набуде статусу учасника справи при подачі позову: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Особа, яка набуде статусу учасника справи при подачі позову: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Митрофанова