ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4568/25 Справа № 203/7617/23 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суд м.Дніпропетровська з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилалася на те, що на досудовому розслідуванні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №000023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, на підставі ухвали Кіровського районного суду м.Дніпро від 28 грудня2021 року (справа №203/5571/21, провадження 1-кс/0203/3418/2021), відповідно до заяви ОСОБА_1 від 02 вересня 2021 року. Слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_2 постійно допускалися порушення вимог КПК України в невмотивованих та протизаконних постановах про закриття кримінального провадження № 000023, (01 квітня 2022 року, 08 вересня 2022 року, 02 квітня 2023 року), які ухвалами слідчих суддів Кіровського районного суду від 29 листопада 2022 року (справа №203/4213/22, провадження № 1-кс/0203/3377/2022), від 06 червня 2022 року (справа №203/1662/22, провадження № 1-кс/0203/1189/2022), від 25 липня 2023 року (справа №203/3820/23, провадження № 1-кс/0203/3396/2023) були скасовані як такі, що ухвалені без вчинення відповідних слідчих (розшукових) дій в порушення законних вимог КПК України (ст.ст.28, 113,214, 223, 284), та є незаконними, зазначивши, що процесуальна позиція слідчого є вкрай пасивною та викликає сумнів в неупередженості слідчого. Зміст постанов слідчого про закриття кримінального провадження, а також матеріали самого провадження свідчать про суттєві процесуальні недоліки в розслідуванні кримінального провадження, слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, Захаренко А.О. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року (справа №203/2109/23, провадження №1-кс/0203/3620/2023), слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві Захаренко А.О. було відведено від кримінального провадження № 000023. Позивач зазначала, що незаконними діями, рішеннями та бездіяльністю слідчого Захаренко А.О., протягом періоду з 02 вересня 2021 року по 14 серпня 2023 року, їй завдано матеріальної та моральної шкоди: була позбавлена права захисту прав і свобод в процесі розгляду кримінального правопорушення за ст.367 КК України, щодо дій (бездіяльності) слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Розбіріна Д.; постійно вимушена була звертатись до ДБР з заявами, клопотаннями, скаргами та зверненнями до суду використовуючи поштові послуги у відділеннях міста Нікополь. Слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві Захаренко А.О. за весь період досудового розслідування не вживалися заходи для встановлення істини у справі, допущені істотні процесуальні порушення, що призвели до неправильного та неповного проведення досудового розслідування. Не проводились заходи збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій для розслідування, витребування документів, інших відомостей необхідних для розслідування кримінального провадження. ОСОБА_1 вказує, вона не була опитана в якості потерпілої, та не опитаний слідчий Разбірін Д. Систематично порушуючи вимоги КПК України, ОСОБА_3 не виконував належним чином свої службові, процесуальні обов`язки. Постійно ігнорував клопотання, заяви, скарги потерпілої ОСОБА_1 , чим були порушені чіткі вимоги ст.ст. 2, 28, 55, 56, 214, 220, 284 КПК України. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4, 5, 6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших активів законодавства. Позивач вказує, на протязі всього часу з моменту початку досудового розслідування кримінального провадження №000023 слідчим Захаренко А., вона перебувала в стані постійного нервового напруження по причині бездіяльності слідчого. Особа, яка нанесла їй тілесні ушкодження середнього ступеню неодноразово погрожувала лишити її та членів її сім`ї життя, про що повідомлявся слідчий, однак жодних заходів він щодо цього не вчиняв. Одного разу випадково завадили такому злочину люди, які опинилися поруч. Після чого у неї з`явився страх виходити на вулицю, а у випадках перебування на вулиці вимушена оглядатись по сторонам заради особистої безпеки. Було помічено слідкування незнайомих осіб за пересування потерпілої по місту, це продовжувалось на протязі декількох місяців. Переслідування вилилися в залякування та прямі погрози, а саме відірвати голову та грати нею у футбол. Останнє переросло в хронічний страх та переживання за своє життя та манію переслідування. Позивач зазначає, постійні душевні страждання, пережиті почуття приниження, пригніченості, почуття розпачу, страху, неповноцінності, та стану психологічного дискомфорту викликані ігноруванням наданих на адресу слідчого скарг щодо кримінального провадження №000023, прийняттям незаконних рішень (бездіяльності) слідчого Захаренко А., призвели до погіршення стану здоров`я. Раніше вона не зверталась до лікаря зі скаргами на біль в області серця, підвищення тиску до критичних відміток, тепер вимушена приймати постійно ліки. Порушені нормальні життєві зв`язки, які тепер вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, після відкриття кримінального провадження приходиться постійно нервувати, витрачати свій час на захист своїх прав, складати клопотання, заяви, скарги на дії (бездіяльність) слідчого, звертатись до суду. Розповсюдження слухів про безрезультатні звернення до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві на захист своїх прав, свобод закріплених Конституцією України, призвели до значного погіршення відносин з оточуючими людьми, в тому числі з працівниками правоохоронних органів Нікопольського РУП, які виражаються у неповазі, грубості, як до особистості, людини поважного віку. Завдана моральна шкода, виражається в стражданнях, заподіяних внаслідок психологічного впливу, неправомірними діями слідчого. В приниженні честі, гідності, а також ділової репутації, заподіяні кримінальним правопорушенням, що порушує особисті майнові і немайнові права, а також нематеріальні блага неправомірними рішеннями, діями (бездіяльність) правоохоронних органів, а саме слідчого ДБР ОСОБА_3 , який не виконував належним чином покладені на нього службові обов`язки, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх прав, звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з Державного бюджету України на її користь 82 396 грн. 49 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправними рішеннями та бездіяльністю посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, з яких 80 000 грн. - компенсація моральної шкоди, 2 396 грн. 49 коп. - відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнути судові витрати у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 груддня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення моральної та матеріальної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 08 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду від 08 січня 2025 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в статтях 56, 62 Конституції України, у Законі України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та в статтях 1167, 1176 ЦК України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, а також моральна шкода.

Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади) (частина перша статті 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду).

Частинами першою та другою статті 12 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Пунктом 6 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду громадянинові, відповідний орган, зазначений у п.11 цього Положення одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства або з копією виправдувального вироку, що набрав законної сили, або постановою (ухвалою) суду (судді) направляє повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

Пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року №6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, при винесенні виправдувального вироку або закритті справи судом першої інстанції чи в касаційному або наглядному порядку - до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, при цьому встановлення розміру грошових доходів, втрачених громадянами унаслідок незаконних дій зазначених органів, віднесено до компетенції цих органів, в тому числі і судом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (пункт 10 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України)).

У справі встановлено, на досудовому розслідуванні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №000023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, на підставі Ухвали Кіровського районного суду м.Дніпро від 28 грудня 2021 року (справа №203/5571/21, провадження 1-кс/0203/3418/2021), відповідно до заяви ОСОБА_1 від 02 вересня 2021 року (т.1 а.с.35).

01 квітня 2022 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000023 (т.1 а.с.35).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2022 року скасовано постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 01 квітня 2022 року Захаренка А.О. про закриття кримінального провадження № 0000023 від 11 січня 2022 року (т.1 а.с.36).

08 вересня 2022 року слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000023 (т.1 а.с.37).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року скасовано постанову слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Захаренка А.О. від 08 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000023 (т.1 а.с.37).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2023 року скасовано постанову слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Захаренка А.О. від 02 квітня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000023.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року відведено слідчого третього слідчого відділу (з дисклокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, Захаренка А.О. від кримінального провадження №0000023 (т.1 а.с.38).

10 липня 2024 року постановою про закриття кримінального провадження Старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві Рева В. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 від 11 січня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю у діях слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення (т.1 а.с.75-80).

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилалася на вказані ухвали слідчих суддів Кіровського районного суду міста Дніпропетровська за результатами розгляду її скарг на дії та бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, та зазначила, що їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, оскільки вона була позбавлена права захисту прав і свобод в процесі розгляду кримінального правопорушення за ст.367 КК України, а також постійно вимушена була звертатися до ДБР з заявами, клопотаннями, скаргами та зверненнями до суду використовуючи поштові послуги у відділеннях міста Нікополя. Позивачем було надано до суду квитанції в підтвердження суми завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року витребувано у Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві наступні докази: відомості про те, чи перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 від 11 січня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, відповідно до заяви ОСОБА_1 (т.2 а.с.6-8).

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22 квітня 2025 року про витребування доказів, Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві повідомили, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000023 від 11 січня 2022 року. На теперішній період часу у вказаному кримінальному провадженні проводяться необхідні слідчі дії та інші процесуальні дії, спрямовані на встановлення події кримінального правопорушення та його обставини. Водночас повідомили, що під час розслідування ОСОБА_1 , неодноразово викликалася слідчим для допиту та проведення за її участі інших необхідних процесуальних дій. Однак, ОСОБА_1 вказані виклики були проігноровані, вона до слідчого не прибула та про причини неявки нічого не повідомляла (т.2 а.с.12).

Правовідносини, що склалися між ОСОБА_1 та ТУ ДБР врегульовані кримінальним процесуальним законодавством.

Позивач зверталася до суду із скаргами на рішення та бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, які були розглянуті слідчими суддями з урахуванням положень Кримінального процесуального кодексу України та було поновлено право ОСОБА_1 на неупереджене досудове слідство в рамках меж, передбачених ст.303, 307 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що реалізація ОСОБА_1 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Слід зазначити, саме по собі скасування постанов слідчого про закриття кримінального провадження не є достатнім для застосування наслідків цивільно-правового характеру делікту і не може бути підставою для відшкодування шкоди.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 січня 2019 року у справі № 308/1990/16-ц (провадження № 61-17901св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 336/5519/18 та від 12 квітня 2021 року в справі № 686/32005/19 (провадження № 61-9032св20).

Матеріали справи не містять та позивачем також суду не було надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй рішеннями та бездіяльністю працівників ТУ ДБР моральної шкоди, доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчого під час досудового слідства, яка б знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з негативним наслідками для позивача.

Жодних достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов`язувалися б матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві про стягнення моральної та матеріальної шкоди, за недоведеністю.

Посилання в апеляційній скарзі на доведеність позовних вимог позивача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 17 червня 2025 року.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова