Провадження: 2-о/484/124/25
Справа: 484/3176/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2025 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Коваленко Н.А.

за участю секретаря Голубкової Н.М.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

у відсутність заінтересованих осіб (заява представника)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Первомайську в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який також діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2025 ОСОБА_1 , який також діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису у котрій просить: видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Видати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Видати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Видати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на неї такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обмежувальний припис стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП (ІПН): НОМЕР_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , та встановити такі заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки, строком на 6 місяців: заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати в місці спільного проживання та перебування з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань 100 м. до місця проживання, перебування, навчання, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заяву обгрунтовує тим, що відносно нього (у формі психологічного та економічного насильства) та його малолітніх дітей (у формі фізичного та психологічного насильства) систематично (впродовж декількох років) здійснюється домашнє насильство, а саме їх матір`ю дітей ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 , з якими вони наразі спільно проживають. Задля попередження психотравмування дітей просить справу розглядати без участі дітей.

Заявник вказує, що 05.05.2023 вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (справа № 484/5247/21) ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, що стосується невиконання рішення суду, а саме рішення суду яким встановлено обов`язок ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми, а також визначено його спосіб участі у спілкуванні з синами ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ). Вироком Миколаївського апеляційного суду було змінено вирок від 05.05.2023 (справа № 484/5247/21) в частині призначення покарання та ухвалено новий вирок яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік (на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік). Вказує, що він неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявою про злочин у зв`язку із вчиненням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 систематичного (впродовж декількох років) домашнього насильства ( у формі фізичного та психологячного) стосовно малолітніх дітей, а саме через те, що їх систематично б`ють та здійснюють відчуження від біологічного батька); систематичного (впродовж декількох років) домашнього насильства (у формі психологічного насильства) стосовно ОСОБА_1 (заявника), внаслідок здійснення відчуження від власних дітей. Його звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату щодо припинення домашнього насильства. На даний час Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження за № 0000027 від 10.06.2024 за ст. 126-1 КК України «Домашнє насильство» через, що ОСОБА_5 поставлено на профілактичний облік, як особу відносно якої, проводиться досудове розслідування вказаного кримінального провадження.

Крім того вказує, що на даний час, Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження за № 0000893 від 21.11.2021 за ч. 1 ст. 382 КК України «Невиконання рішення суду» та кримінальне провадження за кримінальне провадження № 0000654 від 04.09.2021 за ст. 126-1 КК України.

Також, заявник зазначає, що вітчим дітей ОСОБА_6 є асоціальною особою схильною до вчинення насильницьких злочинів, скільки відносно нього у Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області розглядається кримінальна справа № 484/919/23 за ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України. У вказаній справі 29.07.2024 було ухвалено обвинувальний вирок який Миколаївським апеляційним судом скасовано та направлено до суду першої інстанції для повторного розгляду. Враховуючи, що на даний час вирок про засудження ОСОБА_6 ще не набрав законної сили, заявник вважає, що це слід врахувати з точки зору схильності останнього до насильства, а також наявності та оцінки ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Крім того, заявник вважає за необхідне вказати, що неодноразові випадки домашнього насильства вчинені зі сторони заінтересованих осіб відносно малолітніх дітей ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ) та заявника ОСОБА_1 підтверджуються: висновком судово-психологічної комплексної колегіальної експертизи проведеної Одеським науково-дослідном інститутом судових експертиз № 21-7237, а також відеозаписами такого експертного дослідження; консультативним висновком № 3 від 15.03.2024, виконаним судовим експертом-психологом ОСОБА_9 ; висновком судово-психологічної експертизи у Миколаївському НДЕКЦ МВС України від 24.02.2025; висновком експерта № 023 від 20.04.2025.

Зазначає, що вжиті ним заходи для свого захисту та захисту дітей, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, вважає, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав малолітніх дітей та його самого.

В судовому засіданні завник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 просили суд задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у заяві та надали пояснення які відповідають зазначеним у заяві.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, попередньо представником адвокатом Порхун В.М. надано заперечення на заяву у яких зазначено, що просить відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі, судовий розгляд справи проводити без його участі та участі заінтересованих осіб. Крім того вказує, що ОСОБА_5 виконує свої батьківські обов`язки належним чином, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , піклуються про здоров`я і навчання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , забезпечують їх всім необхідним, створюють належні умови для їх розвитку, а саме забезпечують відвідування дітьми спортивних гуртків, створюють умови для навчання, життя та відпочинку, на підтвердження надано довідку від 10.06.2025 ФОП ОСОБА_11 та відеозапис від 02.06.2025.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, що містяться у справі, суд приходить до наступного.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі-Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 згаданого Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно із ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_5 мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_3 ) і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво серії НОМЕР_4 ).

Діти проживають з матір`ю ОСОБА_5 і вітчимом ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник стверджує, що наразі, відносно його малолітніх дітей систематично (впродовж декількох років) здійснюється домашнє насильство (у формі фізичного та психологічного насильства), а саме їх матір`ю ОСОБА_5 та вітчимом ОСОБА_6 , з якими вони наразі проживають, стосовно заявника також здійснюється домашнє насильство (у формі психологічного та економічного насильства).

ОСОБА_1 долучив до матеріалів справи вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області (справа 484/5247/21) та вирок Миколаївського апеляційного суду від 01.05.2025. Заявник вказує, що саме через те, що ОСОБА_5 не виконує рішення суду (справа № 484/37/20) за невиконання якого її визнано винною за ч.1 ст. 382 КК України йому та дітям спричинено домашнє насильство. Дане судове рішення (вирок) стосується «Невиконання рішення суду» .

Відповідно до витягів з Єдиного реєстру досудових розслідуваннь Первомайським РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження за № 0000027 від 10.06.2024 за ст. 126-1 КК України, кримінального провадження № 0000654 від 04.09.2021 за ст.126-1 КК України та кримінального провадження №0000893 від 21.11.2021 за ч.1ст.382 КК України.

При цьому суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постановах від 09.06.2022 у справі №216/4309/21 та від 16.11.2022 у справі № 214/4179/221, згідно з якою самі по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

До суду надані витяги з ЄРДР, інших доказів (протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції) заявником не надано.

Заявник вказує, що з боку вітчим дітей - ОСОБА_6 відносно нього та дітей чинить домашнє насильство, посилаючись на те, що він є асоціальною особою схильною до вчинення насильницьких злочинів, оскільки відносно ОСОБА_6 розглядається кримінальна (№484/919/23) ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України. Саме цей факт, заявник вказує, що слід врахувати з точки зору схильності ОСОБА_6 до насильства, а також наявності та оцінки ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд оцінює вказане, як особистим баченням заявника та не підтверджує того, що ОСОБА_6 схильний, чи в майбутньому має вчиняти домашнє насильство, та наголошує на тому, що ст. 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Інших доказів, які можуть підтвердити у чому полягає спричинення заявнику ОСОБА_1 заінтересованою особою ОСОБА_6 домашнього насильства (психологічного, економічного), на яке він вказує в заяві та які наслідки від такого насильства настали і яка вирогідність того, що насильство має продожуватися в майбутньому, що є підставою для видачі обмежувального припису заявником не надав та не повідомив в судовому засіданні.

На підтвердження неодноразового вчинення домашнього насильства ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стосовно малолітніх дітей ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), ОСОБА_1 надав висновок судово-психологічної комплексної колегіальної експертизи у Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз № 21-7237 з відеозаписами. Суд зазначає, що даний висновок отриманий на підставі призначеної експертизи під час розгляду цивільної справи № 484/1973/21 та містить висновки ставлення дітей до бабусі ОСОБА_12 та дідуся ОСОБА_1 , також у висновку містяться рекомендації експерта з приводу того, що батькам дітей слід виключити втягнення дітей в обговорення сімейних конфліктів. Відеозаписи містять спілкування ОСОБА_3 з психологом та ОСОБА_4 з психологом.

Наданий заявником консультативний висновок № 3 від 15.03.2024 підготовлений психологом ОСОБА_9 за зверненням ОСОБА_1 , батька дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 для зясування психоемоційного стану дітей. За результатами дослідження психолог вказує, що для підтвердження чи спростування фактів прояву домашнього насильства по відношенню до малолітніх дітей доцільнии є призначення проведення судової психологічної експертизи за участю дітей та спілкування з ними, висновок також містить рекомендації батькам.

Висновок від 25.02.2025 № СЕ-19/115-24/19570-ПС наданий в межах кримінального провадження № 000027 від 10.06.2024, висновок № 023 від 20.04.2025 наданий в межах кримінального провадження №0000654 від 04.09.2021. Досудове розлідування у вказаних кримінальних провадженнянях та у котрих були отримані вказані висновки наразі триває.

Суд зазначає, що висновок психолога не є беззаперечним доказом вчинення домашнього насильства і не може бути підставою для видачі обмежувального припису .

Верховний Суд неодноразово звертає увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення домашнього насильства відповідно до Закону.

Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Суд, у відповідності до ст. 2 ЦПК України, ухвалюючи рішення, повинен керуватись завданнями цивільного судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі, серед яких верховенство права, що є широким поняттям та включає в себе і інші елементи правосуддя.

Враховуючи вказані вимоги, та застосовуючи їх у даній справі, варто наголосити, що рішення про видачу обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відтак, для обмеження права особи (кривдника) необхідним є встановити ризики, які несе його поведінка для постраждалої особи. Однак суд, вирішуючи справу, не може перебирати на себе повноваження інших осіб, уповноважених законом на проведення оцінки таких ризиків та на власний розсуд заміщувати їх результати власними судженнями чи домислами. Виключно на підставі форми оцінки ризиків, складених уповноваженою особою, у якому міститься ступінь загрози для постраждалої особи, судом може бути прийнято відповідне рішення та визначено необхідний, для захисту останньої, обсяг заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, встановивши при цьому тривалість обмеження таких прав чи виконання обов`язків.

Натомість, заявником не надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів, з яких можна було б встановити ризики для постраждалої особи, в тому числі у майбутньому, які б, у свою чергу, свідчили про необхідність (чи можливість) застосування того чи іншого обмеження для кривдника у залежності від їх ступеня.

Крім того, відповідно до наданої представником заінтересованих осіб адвокатом Порхуном В.М. листом відповіді від 11.06.2025, вих. № 99411-205 вбачається, що ОСОБА_5 , станом на 10.06.2025 не перебуває на обліку Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області як «кривдник», до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП не притягувалась, термінові заборонні приписи відносно неї не виносилися.

У наданому предстаником заінтресованих осіб диску міститься відеофайл з нагоди святкування дня народження 02.06.2025 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за місцем їхнього проживання.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_11 від 10.06.2025 вбачається, що станом на 10.06.2025 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , діти ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають у готельно-відпочинковому комплексі з 08.06.2025 по 11.06.2025 та проходять оздоровлення.

Проаналізувавши наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає недоведеним факт вчинення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 протиправних дій як відносно заявника ОСОБА_1 , так і відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки досліджені судом докази не вказують на вчинення домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника та дітей, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 273, 350-6, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який також діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 12.06.2025.

Суддя: