Провадження №: 2/336/2348/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р., через підсистему «Електронний суд», звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача на утримання позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення позивачем 23 років або до закінчення навчання (яка з цих подій настане раніше), а також витрати на правничу допомогу.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є сином ОСОБА_2 . На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.08.2008 з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. 24.03.2024 позивачу виповнилось 18 років, у зв`язку з чим стягнення аліментів було припинено. Позивач є учнем 3 класу Загальноосвітнього ліцею школи спортивної майстерності ОСОБА_3 в м. Познань Республіки Польща, денної форми навчання, плановий рік навчання в цьому класі закінчується 31.08.2025, орендує житло у Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні Номери». Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на його навчання, всі витрати несе матір, тому він вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки батьки несуть спільну відповідальність.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 справу передано в провадження судді Звєздової Н.С.

15.04.2025 на виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом скеровано запит щодо встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою від 22.04.2025справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представником відповідача адвокатом Пивоваровим В.І., який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1235148 від 29.04.2025 подано відзив, за замістом якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на недоведеність заявлених вимог, ненадання доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреб в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням. Вважає, що заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають вимогам справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, а тому ці вимоги також не підлягають задоволенню.

Просив призначити розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, оскільки розгляд справи без виклику сторін може призвести до порушення принципу змагальності і не забезпечить повного з`ясування обставин у справі.

Подав клопотання про витребування у позивача документів, які підтверджують витрати пов`язані з навчанням та проживанням у Республіці Польща, а саме: копію договору оренди житла, копії чеків або квитанцій, які підтверджують оплату зазначених сум у рахунках-фактурах, копію договору з навчальним закладом, довідку про наявність або відсутність стипендії, довідку Управління соціального страхування Республіки Польща, яка містить інформацію наявність або відсутність реєстрації позивача у системі ZUM, нараховані або виплачені доходи за останні 6 місяців, джерела та суми таких доходів.

Представником позивача адвокатом Тивоненко Д.Р. в свою чергу подано відповідь на відзив та докази на підтвердження заявлених вимог, а саме: договір оренди житла, копію довідки Управління соціального страхування в м. Повзані, копію довідки з навчального закладу, копію квитанцій про сплату оренди житла. Просив позовні вимоги задовольнити з наведених підстав у позові та відповіді на позов.

При вирішенні клопотання представника позивача щодо неприйняття відзиву на позов суд виходить з таких міркувань.

Ухвалою суду від 15.05.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Пивоварова В.І. про зміну порядку розгляду справи відмовлено. Представники сторін, які зареєстровані в підсистемі «Електронний суд» отримали означену ухвалу 16.05.2025 про що свідчать довідки про доставку електронного документу.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

При вирішенні спору суд виходить з таких міркувань.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 351 від 06.04.2006 (а.с. 19), та сторонами не оспорюється.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначені розміру аліментів суд враховує, що діти, які в силу віку потребують утримання від батьків, стан здоров`я дітей, зростання їх потреб з досягненням відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст.199 СК України, передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності до довідки навчального закладу від 12.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер PESEL (Універсальна електронна система реєстрації населення): 1, у 2004/2005 навчальному році є учнем 4 класу Загальноосвітнього ліцею Школи Спортивної Першості Марціна Гортата в Познані. Навчання проводиться за денною формою навчання. Учень в четвертому класі не отримував спортивну стипендію або виплату за навчання.

Згідно довідки Управління соціального страхування І Відділу в Познані від 09.05.2025, ОСОБА_4 , 24.03.2006 року із номером PESEL: 1 не значиться в реєстрі як застрахована особа.

Крім того, представником позивача надано договір оренди житла в м. Познань Республіки Польща та квитанції про щомісячну оплату цього житла, що повністю спростовує доводи представника відповідача про недоведені заявлених вимог належними та допустимими доказами щодо навчання, проживання та сплати оренди житла за межами території України позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Представник відповідача також посилався на норми ст. 199 СК України за якою батько може надавати матеріальну допомогу дитині після досягнення повноліття, лише за умови такої можливості.

Документів, які б спростовували факт не можливості надання матеріальної допомоги дитині (скрутне матеріальне становище, незадовільний стан здоров`я, перебування на утриманні інших осі тощо) суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.

Суд наголошує, що аліментні виплати є грошовими коштами, що мають бути спрямовані виключно на забезпечення потреб дітей і таке забезпечення має відбуватись у рівних частках обома батьками, а не тільки за рахунок одного.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_4 є студентом денної форми навчання в м. Познаь Республіки Польща, що дає суду зробити обґрунтовані висновки про постійне проживання позивача за межами території України на постійній основі, витрати на оплату проживання несе мати позивача, будь-яких виплат позивач не отримує, тобто самостійного доходу не має, є учнем спортивної школи та потребує витрат на одяг, проїзд та інші витрати пов`язані з навчанням, що є суттєвими обставинами при визначені розміру аліментів.

Враховуючи встановлені на підставі наданих позивачем доказів обставини справи, а також рівності в утриманні дитини обома батьками, матеріальне становище сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, що, з урахуванням коштів матері дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні та забезпечити належне навчання.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Згідно зі ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач, як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнений (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1 211,20 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано належні докази.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

З огляду на наявність заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, яка не є складно, проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, які зазначені в переліку послуг та розмір їх витрат, суд вважає, суд вважає, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 000 грн., оскільки послуги представництво інтересів позивач в судовому засіданні, перегляд справи в суді апеляційної інстанції, перегляд справи у Верховному суді взагалі не були надані представником позивача адвокатом Тивоненком Д.Р. під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 14.04.2025 до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку або до закінченням навчання у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова