РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/718/25

13 червня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Зберун К.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Артерчук Л.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, орган опіки та піклування Головинської сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо його малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що із ОСОБА_2 у період з 27.04.2017 року до 25.06.2019 року перебувала у шлюбі. Мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У свідоцтвах про їх народження відповідач вказаний батьком.

Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом із нею, відповідач свідомо самоусунувся від їх виховання дочки, жодної участі в їх житті не приймає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, стан здоров`я, не цікавиться її навчанням, не забезпечує матеріально, не відвідує дітей та не спілкується з ними.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 31.07.2020 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , 2017 року народження в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Згідно розрахунку від 18.06.2024 р. № 15687, виданого Костопільським ВДВС у Рівненському районі Рівненської області, станом на червень 2024 року заборгованість зі сплати аліментів, починаючи з серпня 2021 року становила 81421 грн. 80 коп., яка була примусово стягнута при реалізації відповідачем, належного йому житлового будинку. За період із липня 2024 року до січня 2025 року заборгованість за аліментами становить 21719 грн. 25 коп.

На даний час вона створила нову сім`ю, із 16.06.2021 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , мають двох дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Її діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вважають своїм батьком ОСОБА_6 , з яким проживають однією сім`єю. Їх батько ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, з 2019 року дітей не відвідував, їх життям не цікавився, при цьому перешкод у їх спілкуванні вона не чинила.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. При цьому пояснила, що з 2019 року відповідач ніякої участі у житті дітей не приймав, матеріальної допомоги, крім стягнення аліментів у примусовому порядку, не надавав, не цікавився їх станом здоров`я, навчанням та розвитком.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав. Не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому вказав, що не являється біологічним батьком малолітнього ОСОБА_3 та сумнівається у своєму батьківстві ОСОБА_4 . У зв`язку з позбавленням батьківських прав просив звільнити його від сплати аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_11 , 2017 року народження.

Представники третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, Головинської сільської ради Рівненської області у судове засідання не з`явилися, просили розгляд справи здійснювати у їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши думку малолітнього ОСОБА_3 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що у свідоцтвах про народження малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . матір`ю вказана ОСОБА_12 , позивач у справі, батьком - ОСОБА_2 , відповідач у справі.

Відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 31.07.2020 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , 2017 року народження в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 - ч. 5 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо.

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

Із матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами їх неповнолітні діти ОСОБА_3 , 2013 року народження та ОСОБА_4 , 2017 року народження залишилися проживати разом із матір`ю ОСОБА_12 та перебувають на її утриманні.

На даний час позивач створила нову сім`ю, із 16.06.2021 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 , мають двох дочок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають в с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивача вбачається, що для дітей створені належні умови для проживання, навчання, проведення дозвілля.

У характеристиках Балабанівського ліцею Вінницького району Вінницької області зазначено, що малолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 навчаються у вказаному закладі, активну участь у їх вихованні та навчанні приймає матір ОСОБА_1 . Батько дітей ОСОБА_2 не цікавився навчанням дітей, навчальний заклад не відвідував.

Із повідомлень Костопільського районного відділу ДВС у Рівненській області від 18.06.2024 р., 18.02.2025 р., розрахунку заборгованості вбачається, що за період липня 2024 року - січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_11 , 2017 року народження у сумі 21719 грн.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо його малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Така позиція відповідача вказує на те, що він свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дітей, його поведінка свідчить про нехтування ним своїми батьківськими обов`язками та змінити її неможливо.

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні. Відповідач із 2019 року дітей жодного разу не відвідував, не спілкувався з ними, їх станом здоров`я, навчанням, духовним розвитком не цікавився, матеріально не забезпечував.

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідач ОСОБА_2 свідомо, з власної ініціативи, самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав.

Малолітній ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 не пам`ятає, оскільки батьки розлучилися вже давно. Він його не відвідував, не цікавився його життям, подарунків не дарував. Своїм батько вважає ОСОБА_6 , у сім`ї якого на даний час проживає. Його сестра ОСОБА_13 також свого батька ОСОБА_2 не пам`ятає.

Із висновку органу опіки та піклування Головинської сільської ради від 29.04.2025 року вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не цікавиться їх навчанням. Дітей не відвідує та не спілкується з ними. На засіданні комісії з захисту прав дитини ОСОБА_2 повідомив. Що не бажає приймати участі у вихованні та утриманні свої малолітніх дітей. Вваажає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У висновку Оратівської селищної ради від 08.05.2025 року зазначено, що орган опіки і піклування заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та позивачем не надано достатніх доказів ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов`язків.

Разом із тим судом встановлено, що відповідач свідомо систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Винна поведінка відповідача порушує законні права та інтереси дітей на гармонійний духовний розвиток та виховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року, справа № 520/8264/19, висловлено правову позицію, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо один із батьків значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Оскільки відповідач фактично з 2019 року належним чином не виконував свої батьківські обов`язки щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає, що є правильним застосування до нього крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою без поважних причин залишив дітей без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав сплатила судовий збір 1211 грн. 20 коп., відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені витрати зі сплати судового збору у вказаному розмірі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, 150, п. 2 ч. 1 ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, орган опіки та піклування Головинської сільської ради Рівненської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Костопіль Рівненської області батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

Суддя: Р. М. Снітчук