Справа№ 953/6714/23

"17" червня 2025 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю: секретаря судового засідання Кот Я.А.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Камлик Наталія Іванівна про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, у якій, після збільшення позовних вимог прохає: визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по частці; визнати право власності в порядку спадкування по частці за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в житловому будинку АДРЕСА_1 ; встановити факт неприйняття спадщини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ОСОБА_1 на частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як подружжю на праві спільної сумісної власності, по частини кожному, надлежав житловий будинок АДРЕСА_1 .
Зазначає, що після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишилось спадкове майно у вигляді частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яку фактично прийняли його дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_6 по частини, тобто 1/4 від усього будинку, але право власності у відповідності до законодавства не оформили.
ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її мати ОСОБА_5 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями за законом першої черги є вона, ОСОБА_1 та син - ОСОБА_6 . Для оформлення спадкових прав на частину будинку матері вона звернулась до державного нотаріуса та отримала відповідь про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спірного житлового будинку. Підстава відмови - відсутність правовстановлюючого документу на домоволодіння.
При цьому позивачка зазначає, що ОСОБА_6 був зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , але на час відкриття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з нею не проживав, а проживав разом із своїм сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, позивачка вваажає, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину своєчасно, так як не звенувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своє матері ОСОБА_5 .
Виходячи із викладеного, позивачка вимушена звернутися до суду за захистом її спадкових прав, а саме на частки житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали померлій її матері ОСОБА_5 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 03.08.2023, визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.02.2024 за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Петренко Олени Миколаївни витребувано: з Восьмої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №328/2018, заведену після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Наталії Іванівни належним чином завірену копію спадкової справи №5/2022, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18.03.2024 до суду надійшла витребувана інформація з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори.
08.04.2024 до суду надійшла витребувана інформація від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Наталії Іванівни.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 23.02.2024 за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Петренко Олени Миколаївни витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради завірену належним чином: копію інвентаризаційної справи на домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , витяг з реєстрової книги №10, у якій міститься запис за реєстровим №1593, яким домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 , зареєстроване в бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_4 .
27.06.2024 до суду надійшла витребувана інформація з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради.
22.10.2024 позивачкою подано до суду заяву про збільшення позовних вимог.
Протокольними ухвалами суду від 22.10.2024 задоволено клопотання представника позивачки про виклик в судове засідання для допиту свідків, та прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.10.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали їх задоволення з підстав, викладених у заявах по суті справи. У зв`язку з неявкою відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Камлик Наталія Іванівна у судове засідання, призначене на 05.06.2025, не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кимлик Н.І. з проханням розглядати справу без її участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду.
Згідно із частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справуза його відсутністю та згідно частини 4 статті 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши вступне слово сторони позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України, подружжю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 16.05.1984 на праві спільної сумісної власності (по частці) належав будинок АДРЕСА_1 .
Зазначений факт підтверджується документами: свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 16.05.1984, видане виконавчим комітетом Київської районної ради народних депутатів районне житлове експлуатаційне об`єднання Київського району, записане реєстрову книгу №10 за реєстровим №1593 04.06.1984; свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 08.07.1946, а також показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Данні щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на зазначене нерухоме майно в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні.
Разом з цим суд враховує, що згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, до 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформлені права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них з державною реєстрацією такого права.
Згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , видане повторно 18.05.2018 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що Восьмою харківською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу №585/1995. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли в рівних частках дружина - ОСОБА_5 та син- ОСОБА_6 .
Донька ОСОБА_4 ОСОБА_1 , спадщину у встановлений законом шестимісячний строк із дня відкриття спадщини не прийняла, зареєстрована разом з батьком на час його смерті за однією адресою не була, із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.
Даних щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на частку належного йому нерухомого майна на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , матеріали справи та спадкової справи не містять.
Зазначені факти підтверджуються матеріалами спадкової справи №328/2018, заведеної Восьмою харківською державною нотаріальною конторою 01.06.2018. У матеріалах спадкової справи також містяться документи, які, зокрема, підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_1 , ОСОБА_6 із померлим їх батьком - ОСОБА_4 та їх матір`ю - ОСОБА_5 .
Згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 29.03.2018 Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла у місті Харкові ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй на час смерті майно, зокрема, на частки житлового будинку АДРЕСА_1 , з огляду на те, що частину зазначеного житлового будинку успадкував ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_6 , разом з цим свідоцтво про право на спадщину не отримав.
Відповідно матеріалів спадкової справи №328/2018, заведеної Восьмою харківською державною нотаріальною конторою, 01.06.2018 ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_5 .
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 показали, що ОСОБА_6 на час смерті його матері ОСОБА_5 проживав разом з останньою за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 станом на 29.03.18 не проживала за вказаною адресою.
Свідок ОСОБА_7 показав, що після смерті ОСОБА_5 , її син ОСОБА_6 продовжував проживати за адресою: АДРЕСА_1 до 2022 року, тобто до моменту смерті останнього.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що на час смерті ОСОБА_5 , з останньою за адресою: АДРЕСА_1 , проживала її донька ОСОБА_1 . ОСОБА_6 постійно з померлою не проживав, оскільки в цей період прожив із різними жінками. Час від часу приходив до матері - ОСОБА_5 , можливо залишався ночувати.
Даних щодо звернення інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 , до державної нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а також видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я спадкоємців, матеріали спадкової справи не містять.
Листом державного нотаріуса Восьмої харківської державної нотаріальної контори Ворвуль Г.Г №1181/02-14 від 22.03.2019 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину -1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 . Роз`яснено право звернутися із зазначеного питання до суду.
09.08.2022 на підставі заяви ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. заведена спадкова справа №5/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .
Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_6 підтверджується даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Фрунзенським відділом РАГС м. Харкова 18.05.1984.
Даних щодо звернення інших спадкоємців, крім ОСОБА_3 , до нотаріальної контори із заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , матеріали спадкової справи №5/2022 від 09.08.2022 не містять.
22.09.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. на ім`я ОСОБА_3 видала свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з неотриманої пенсії в сумі 3486,73 грн., яка належить спадкодавцю ОСОБА_6 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №174, спадкова справа №5/2022.
Постановою від 22.09.2022 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Н.І. відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , на частки житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа на нерухоме майно, що посвідчує право власності останнього.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Згідно із частиною 2 статті 1269 Цивільного кодексу України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 Цивільного кодексу України).
Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених статтею 1270 Цивільного кодексу України.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкодавця ОСОБА_5 є її діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
01.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 на належне померлій ОСОБА_5 майно. Тобто позивачка прийняла спадщину у встановлений законом строк.
Разом з цим, ОСОБА_6 не звертався до нотаріальної контори у встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття після смерті ОСОБА_5 .
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першоїтретьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В межах розгляду справи судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_5 , остання та її син ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
На час смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), останній також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт постійного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , як на час смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), так і на час його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , які були сусідами померлих та які безпосередньо допитані судом.
Суд ставиться критично до показань свідка ОСОБА_8 в частині того, що на час смерті ОСОБА_5 , з останньою не проживав ОСОБА_6 , оскільки зазначені показання спростовуються матеріалами справи та показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .
З огляду на зазначене, а також те, що ОСОБА_6 протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, суд доходить висновку, що він, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 .
А отже, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що спадщину на частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , у встановлений законом строк прийняли діти померлої: ОСОБА_1 (3/8 частки житлового будинку) та ОСОБА_6 (3/8 частки житлового будинку).
Суд зазначає, що при вирішенні справи про визнання в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно встановлюється факт належності спадкодавцю на час смерті нерухомого майна, факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями, а також факт прийняття чи не прийняття останніми спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця. Про наявні вказаних обставин суд вирішує в мотивувальній частині судового рішення, а тому зазначення наявності такого факту в резолютивній частині судового рішення не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимог про визнання права власності за особою в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, яке входило до складу спадщини після смерті спадкодавця.
З огляду на зазначене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме визнання за останньою право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81,89, 141, 259, 263, 264-265, 280-284, 289, 351, 352, 354,355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Камлик Наталія Іванівна про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання нерухоме майно спільною сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог статей 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ;
третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кимлик Наталія Іванівна, адреса: м.Харків, просп.Героїв Харкова, 259.
Суддя - С.М. Лисиченко