Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/231/25
Провадження по справі № 2/514/287/25
05 червня 2025 року с-ще Бессарабське
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Кирилюк І.М.,
за участю секретаря судового засідання Куруч І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Яровський» про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «Яровський» (далі ТОВ «Яровський», Товариство) про стягнення заборгованості у сумі 71 420 грн 81 коп.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором позивач просить стягнути з відповідача нараховані на суму заборгованості за період з 02.03.2020 по 16.02.2025 (дату , яка передує зверненню до суду з позовом) інфляційні втрати у сумі 27 420 грн 46 коп та три відсотки річних у сумі 5649 грн 35 коп.
Ухвалою суду від 24.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання, призначене на 09.04.2025 року, позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, через систему "Електронний суд» повідомлений про час, день та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача судовий розгляд справи відкладено на 05.06.2025 р.
У призначений день у судове засідання сторони не з`явились, про час, день та місце проведення засідання повідомлені у встановленому порядку.
Відповідач про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав.
Стаття 223 ЦПК України передбачає, що неявка учасника справи, який належним чином повідомлений про день, час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ураховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) №003751 від 24.04.2001, відповідно до затвердженого зборами співвласників 17 лютого 2000 року списку осіб, має право на частку пайового фонду майна КСП «Яровський».(а.с. 6).
01 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Яровський» в особі директора Чіканчі Д.Д. укладено Договір, за умовами якого ОСОБА_1 зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність ТОВ «Яровський» майновий пай, право на який підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена КСП «Яровський» (майновий сертифікат) №003751 від 24 квітня 2001 року, а останній оплатити його ціну у розмірі 53 800 гривень (а.с. 6).
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата за договором здійснюється частинами протягом року з моменту укладення цього договору згідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною цього договору.
15 січня 2025 року позивач отримав відповідь від відповідача на свою заяву, з якої убачається, що виплата боргу у сумі 37 950 грн буде здійснена до 15.02.2025 року.
Договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (ч.2 ст. 11 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ч.1 ст. 655 ЦК України).
Предметом договору можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав ( ч.2 ст. 656 ЦК України).
Право продажу товару належить його власникові ( ч.1 ст.658 ЦК України).
Відповідно до статті 9 Закону України "Про колективні сільськогосподарські підприємства" до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Пай є власністю члена підприємства.
Указом Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" від 29.01.01 № 62 було запроваджено документальне посвідчення права власності на паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) та запроваджено вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв за договором купівлі-продажу.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" від 28.02.01 №177 було затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення (далі - Порядок).
Право власності позивача на майновий пай підтверджене свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) виданого Ярівською сільською радою згідно з Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 ( п.п.13, 14 Порядку)
Згідно з Договором майновий пай переходить у власнімть покупцю з моменту підписання сторонами цього договоору та виплати майнового паю згідно з його умовами (п.п.2.1 п.2 Договору).
Аналіз умов Договору та мети, з якою він був укладений сторонами, дає суду підстави дійти висновку, що позивач, як продавець, виконав свої зобов`язання щодо передачі прав на майновий пай Товариству, оскільки останнє володіє та користується часткою у пайовому фонді. Проте саме невиконання зобов`язань з оплати ціни предмету Договору обмежують право Товариства на набуття права власності на майновий пай.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися за засадах добросовісності, розумності та справедливості ( ч.3 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідач не надав до суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх зобов`язань за Договором та не заперечив проти заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних нарахованих на суму заборгованост, є обгрнутованими.
Перевіривши доданий до позовних матеріалів розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що їх розмір позивачем нараховано за період з 02 березня 2020 року по 16 лютого 2025 року, у той час як прострочення виконання грошового зобов`язання за умовами Договору виникло у відповідача з 02 березня 2021 року (закінчення річного строку з моменту укладення Договору сторонами).
Аналіз наданого позивачем розрахунку дає суду підстави дійти висновку, що нараховані на суму боргу за період з 02.03.2021 по 16.02.2025 р. інфляційні втрати на суму заборгованості складають 22 145 грн 34 коп, три відсотки річних - 4 510 грн 85 коп.
За таких обставин сума загальної заборгованості, яку відповідач має сплатити на користь позивача згідно з Договором з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних складає 64 606 грн 19 коп.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Керуючись ст. 89 ЦПК України, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, згідно з нормами якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Яровський» про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складений 12.06.2025 року.
Суддя І.М. Кирилюк