Справа №:161/6658/25
Провадження №: 6/755/361/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГОРИЗОНТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС ГРУП», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ» звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2025 року матеріали справи за цією заявою передано за підсудністю до Дніпровському районному суду міста Києва.

Дану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2025 мотивована тим, що місцем виконання виконавчого напису є місцезнаходження приватного виконавця, який відкрив виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту ч.2 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

За змістом цієї постанови Верховного Суду, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями. В постанові зазначено: «За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Як убачається зі змісту заяви, на примусовому виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Даних про місцем проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна та отриманням ним доходу в Дніпровському районі міста Києва матеріали заяви не містять.

Отже, матеріали справи не містять відомостей про вчинення виконавчих дій у Дніпровському районі міста Києва.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом(стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналізуючи викладені вище доводи, беручи до уваги відомості про зареєстроване місце проживання боржника (місце вчинення виконавчих дій), суд приходить до висновку про повернення вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області, оскільки Дніпровський районний суд міста Києва позбавлений права прийняти вказану справу до свого провадження без порушення правил підсудності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 27, 31, 260, 353, 354, 446 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали цивільної справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ГОТІВКОЮ», заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГОРИЗОНТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС ГРУП», ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження - повернути на розгляд до Луцького міськрайонного суду Волинської області (43605, м. Луцьк, вул. Конякіна, буд. 3).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: