Справа № 275/528/25
УХВАЛА

про повернення позову

17 червня 2025 року с-ще Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши матеріали позовної заяви органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району, Житомирської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить позбавити останню батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.06.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху, надано строк в 5 днів для виправлення недоліків. Підставами для залишення позовної заяви без руху були:

-відсутність відомостей про наявність електронного кабінету учасників справи;

-відсутність документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представником позивача 11.06.2025 подано до суду позовну заяву з виправленими недоліками: зазначено відомості про наявність/відсутність електронного кабінету учасників справи.

Одночасно, представник позивача у позовній заяві зазначив, що позов подано в інтересах малолітніх дітей та з огляду на суспільно важливий характер справи, відповідно до п.12 ч.2 ст.3, підпункту «г» п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», що підстави для звільнення від сплати судового збору є наявними і обгрунтованими.

Тобто, у встановлений судом п`ятиденний строк недоліки позовної заяви щодо надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі усунуто не було, натомість вказано на підстави для звільнення від сплати судового збору.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Доводи позивача щодо наявності пільг по сплату судового збору спростовуються наступним.

Згідно з п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Натомість питання, порушене позивачем у позові про позбавлення батьківських прав не є вимогою щодо захисту прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Звернення позивача до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав не вирішує питання про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, а стосується лише прав та обов`язків відповідачки як матері дитини, яких остання може бути позбавлена у разі ухвалення рішення про задоволення позову, правові наслідки чого визначені у ст. 166 СК України.

В силу вимог ч. 4ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 13 червня 2018 року у справі №367/5983/16-ц вбачається, що Закон України "Про судовий збір" не відносить малолітніх дітей та батьків, інших осіб, які звертаються в їх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 27 липня 2021 року у справі №461/5125/20, звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав не вирішує питання прав та інтересів інших осіб, зокрема, прав та обов`язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідача як батька дитини, яких останній може бути позбавлений у разі ухвалення рішення про задоволення позову, відтак п. 14 ч. 2ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав.

Таким чином, Орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирської області не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Також, як встановлено в ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 0940/2276/18, провадження № 11-336апп20, зробила висновок, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Агрументи позивача про соціальну значущість справи є оціночними й не є самостійними підставами для відстрочення від сплати судового збору, а доводи про те, що витрати на сплату судового збору не передбачені в кошторисі відповідного бюджету є непереконливими, оскільки вказана обставина є насідком організації роботи самого позивача.

Тобто, недоліки позову не були усунуті.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Згідно ч. 5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У відповідності до ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За таких обставин, позовна заява органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району, Житомирської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягає поверненню заявнику в зв`язку з неусуненням недоліків, зазначених судом в ухвалі про залишення позову без руху.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району, Житомирської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 17.06.2025.

Суддя П. В. Миколайчук