Провадження № 2/537/630/2025
Справа № 180/2701/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 Крюківськи йрайонний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Дядечка І.І., за участі секретаря судового засідання Бобровської К.Д., представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Марискіної О.О., представника відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Галченко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до юридичної особи Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участю третьої особи приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги,

установив :

Позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Марискіної О.О., звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2015 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем з законом четвертої черги.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював на посаді інженера-технолога у ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" з 2012 року по 2020 рік, де познайомився з ОСОБА_2 , який також там працював. ОСОБА_1 вказав, що за роки роботи разом із ОСОБА_2 вони неодноразово брали участь у робочих групах для виконання службових завдань й спільна трудова діяльність сприяла виникненню між ними дружніх, приязних відносин. Під час спілкування позивач дізнався, що у ОСОБА_2 не було близьких родичів й він був самотньою людиною. Зі свого боку, позивач також не має близьких родичів, зокрема батька, що сприяло формуванню між ними родинних відносин - ОСОБА_2 ставився до ОСОБА_1 як до власного сина. З 2014 року стан здоров`я ОСОБА_2 суттєво погіршився, що підтверджується відповідною медичною документацією. Останній проходив медичне обстеження, приймав медикаментозне лікування та перебував на стаціонарному лікуванні. За результатами обстеження йому був встановлений діагноз: варикозна хвороба нижніх кінцівок (ХВН) 3-4 ступеня, трофічна виразка правої гомілки, ішемічна хвороба серця (ІХС), дифузний атеросклероз, гіпертонічна хвороба. У зв`язку з наявними захворюваннями ОСОБА_2 було протипоказане фізичне навантаження, він мав значні труднощі з пересуванням та не міг самостійно здійснювати догляд за собою. Оскільки він не мав родичів або інших близьких осіб, які могли б забезпечити необхідний догляд, позивач, переїхав до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою надання йому постійної допомоги та догляду. У вказаній квартирі ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_2 у період з 2015 року та до моменту смерті останнього, що підтверджується свідками, а також спільними фотографіями. У вказаний вище період спільного проживання та ведення спільного господарства, позивач здійснював догляд за ОСОБА_2 , опікувався побутовими питаннями, а саме: купував ліки для ОСОБА_2 ; купив мультиварку для приготування їжі; купив килимову доріжку; купував одяг (джинси, взуття) для ОСОБА_2 ; купував продукти харчування та займався приготуванням їжі; здійснював оплату комунальних послуг за адресою спільного проживання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , лікарським свідоцтвом про смерть № 1044 від 11 грудня 2021 року (у графі «Прізвище, ім`я, по батькові одержувача» зазначено « ОСОБА_1 »). ОСОБА_1 зазначив, що організацією поховання ОСОБА_2 займався виключно він. Також позивач вказав, що оплата послуг, пов`язаних із похованням та предметів ритуального характеру здійснювалася частково за рахунок ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», а частково за його рахунок. В свою чергу, організація поминальних обідів була здійснена виключно за його рахунок. ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 своїм майном не розпорядився, заповіту не складав, зокрема померлому належала на праві власності частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині - немає. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М., але постановою від 26.12.2022 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи вказані вище обставини, наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 2015 року до часу відкриття спадщини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказав, що встановлення факту проживання з спадкодавцем однією сім`є має для заявника юридичне значення у зв`язку із необхідністю оформлення спадщини, тому він звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2024 дана позовна заява, відповідно до ст. 31 ЦПК України, передана за підсудністю на розгляд до Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2025 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

03.03.2025 представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Костик А.О. подала до суду додаткові пояснення відповідно до яких просила суд відмовити у задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги в повному обсязі. У своїх поясненнях представник відповідача зазначила, що позивач стверджує, що переїхав до ОСОБА_2 та проживав разом із ним з 2015 року до моменту його смерті. Водночас, на підставі поданих документів неможливо встановити не лише характер і строк такого проживання, а й сам факт спільного побуту спадкодавця з позивачем. Доводи позивача щодо наявності між ним та спадкодавцем сімейних відносин не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження існування між позивачем та ОСОБА_2 усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Також представник відповідача наголосила, що твердження позивача не доводять наявність між ним та спадкодавцем правовідносин, характерних для членів сім`ї. Позивачем не надано доказів ведення спільного сімейного бюджету. Факт фінансових витрат на певні послуги, про які зазначає позивач, не підтверджує, що вони здійснювались саме за його рахунок, а не за кошти ОСОБА_2 . До матеріалів справи позивач додає копії чеків про придбання товарів, зокрема мультиварки та одягу. Однак із зазначених документів неможливо встановити особу покупця, а також те, кому фактично належали відповідні речі. На підставі викладеного відповідач вважає, що між сторонами могли існувати лише дружні, а не сімейні правовідносини, а подані позивачем докази не підтверджують його вимоги.Вказала, що у матеріалах справи відсутні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану, які б підтверджували наявність або відсутність родинних відносин спадкодавця.Оскільки неможливо достеменно встановити коло потенційних спадкоємців за законом, визначити, чи встановлення даного юридичного факту вплине на спадкові права й обов`язки інших осіб, також не видається можливим. Відповідач вважає, що наявність у заявника правовстановлюючих документів на спірну квартиру не є доказом факту його спільного проживання зі спадкодавцем. Аналогічно, наявність свідоцтва про смерть або свідоцтва про народження не підтверджує сімейні відносини між сторонами. Окрім того, сам факт фотографування позивача зі спадкодавцем без доказів ведення спільного господарства, спільного побуту та взаємних прав і обов`язків не є підставою для визнання їх сім`єю. У фотографіях, доданих до матеріалів справи, неможливо встановити дату їх створення, а заявник не зазначає відповідної інформації. Надана заявником копія фіскальних чеків про придбання мультиварки та одягу, які, за його твердженням, використовував спадкодавець, не містить інформації про особу покупця, що виключає можливість достовірного підтвердження належності цих товарів спадкодавцю. Враховуючи наведене, Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області вважає вимогу позивача про встановлення факту йогопроживання з ОСОБА_2 однією сім`єю протягом не менш ніж п`яти років до часу відкриття спадщини не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню. Показання свідків самі по собі не можуть слугувати підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.04.2025 продовжено по цивільній справі строк підготовчого судового провадження на тридцять днів, підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з витребуванням доказів по справі.

07.05.2025 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні, яке відбулось 04.06.2025, позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що зблизився з ОСОБА_2 під час спільної праці на підприємстві. З самого початку він звернув увагу на те, що у ОСОБА_2 є серйозні проблеми зі здоров`ям - він погано пересувався. ОСОБА_1 поцікавився у нього, що саме сталося, на що ОСОБА_3 відповів, що має хронічне захворювання, однак не лікується, оскільки це для нього проблематично. Коли ОСОБА_1 був на керівній посаді, він написав заяву щодо надання службового транспорту для ОСОБА_2 , щоб полегшити його пересування. Одного разу, вийшовши з роботи о 21:00, він побачив, як ОСОБА_4 лише тоді залишав робоче місце, хоча його зміна завершилася ще о 18:00. За словами позивача, цей випадок став для нього переломним - він зрозумів, що потрібно діяти. Він почав наполягати на обстеженні, і врешті-решт ОСОБА_5 погодився. Вони разом звернулися до медичного центру «Арніка», пройшли обстеження (УЗД), після чого ОСОБА_4 госпіталізували. Йому стало трохи легше, але ненадовго. Після того, як ОСОБА_1 вперше потрапив до квартири ОСОБА_2 і побачив її стан, він усвідомив, що той потребує постійної допомоги. Вони почали спілкуватися більш тісно, спільно вирішували питання щодо лікування та побуту. Позивач зазначив, що одного разу, коли він допомагав змінювати постільну білизну, ОСОБА_2 запропонував, щоб ОСОБА_6 залишився доглядати за ним і опікувався ним, натомість він буде готовий звернутися до нотаріуса для оформлення заповіту. Однак ОСОБА_1 відмовився від ідеї заповіту, оскільки вважав це «не по-людськи» і не мав жодної мети матеріального збагачення. Він погодився залишитися з ним до кінця життя з гуманних міркувань. У подальшому в розмовах ОСОБА_1 неодноразово ставив питання про наявність родичів, на що ОСОБА_2 відповідав, що близьких родичів не має, а про далеких - не знає і контактувати з ними не бажає. Разом вони вирішили покращити умови проживання. У квартирі з моменту отримання житла у 1974 році жодного ремонту не проводилося. ОСОБА_1 ініціював поступову заміну сантехніки, вікон і вхідних дверей. Планували також купити нові меблі, оскільки ОСОБА_6 спав на розкладному кріслі. Вони складали кошти на це. ОСОБА_1 придбав для ОСОБА_7 комп`ютер, підключив інтернет, а також купив планшет. ОСОБА_2 був дуже обізнаною людиною, слухав радіо, читав багато літератури. Також виникали питання щодо отримання пенсії. Через труднощі з пересуванням ОСОБА_4 планувалося, щоб певні фінансові дії здійснював ОСОБА_1 . Спільно вирішували оформити пенсійні документи, однак все відбувалося чесно та прозоро. Пізніше позивач вмовив ОСОБА_5 укласти декларацію із сімейним лікарем, адже до того домовлявся про його госпіталізації неофіційно. Позивач детально описав день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Того дня ОСОБА_1 перебував на поминальному обіді в знайомих і звідти відразу поїхав на роботу. Зазвичай у них були щоденні дзвінки, у яких ОСОБА_8 мотивував ОСОБА_4 рухатись. У той день вранці ОСОБА_4 слухавку не підняв - але таке вже траплялося, тож ОСОБА_6 не занепокоївся. У обід ОСОБА_2 також не виходив на зв`язок, хоча раніше завжди писав. Вони домовилися повечеряти разом, тому ОСОБА_1 зайшов до магазину, забрав посилку з «Нової пошти» і, прийшовши додому, виявив ОСОБА_5 мертвим у туалеті. Позивач одразу викликав поліцію та швидку. Після прибуття правоохоронців він зателефонував колезі, який проживав неподалік, для моральної підтримки. ОСОБА_1 надавав пояснення на кухні, був один. Працівники поліції попросили віддати ключі від квартири та забрати свої речі, що він і зробив. У подальшому він займався усіма питаннями, пов`язаними з похованням ОСОБА_2 , включаючи транспорт, похорон та поминальні дні. Він підкреслив, що ОСОБА_3 став для нього близькою людиною, яка потребувала турботи. Після смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 знайшов листи його батьків і навіть намагався розшукати родичів, але безрезультатно. Усі побутові питання - прибирання, харчування, комунальні послуги - перебували на ньому. За його словами, саме він оплачував житлово-комунальні послуги та забезпечував ОСОБА_4 продуктами.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Марискіна О.О. у судовому засіданні позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Галченко М.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко А.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 працювали разом з 2012 по 2020 рік на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», що підтверджується записами з трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 та трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 .

Згідно наказу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 28.11.2014 №435, для своєчасної розробки та виготовлення систем управління ескалатором було створено ініціативну групу з 01.12.2014 по 01.06.2015 до складу якої входив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який в свою чергу був її керівником.

Також, у судовому засіданні встановлено, що наказом №246 від 01.08.2016 було повторно створено ініціативну групу до складу якої входив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який в свою чергу був її керівником, функціонування якої в подальшому було продовдено, що підтверджується наказом ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 10.01.2017 №11.

Відповідно до розпорядження технічного директора ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» від 26.09.2017 №56, на період до 01.01.2019 було сформовано робочу групу до складу якої входив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який у свою чергу був її керівником.

Так, у судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_2 мав проблеми зі здоров`ям, що зокрема підтверджується випискою №1190 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 06.05.2019, випискою №202 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.02.2014.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть №1044, виданим Обласним бюро судово-медичної експертизи Кременчуцького міжрайонного судово-медичного відділення 11.12.2021.

Згідно довідки про причину смерті від 11.12.2021 року причина смерті - у зв`язку із атеросклеротичною хворобою серця.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , що підтверджується, зокрема Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 05.11.1996 №10817/1.

На підставі вищезазначеного документу приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. 18.07.2014 за реєстровим номером №736 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири після померлого ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_2 та 18.07.2015 за реєстровим номером №738 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири після померлої ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 17.12.2021 за №291089283, вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, в тому числі квартира АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від померлої фізичної особи до спадкоємців.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування відбувається за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом була витребувана копія спадкової справи №7/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М., з якої вбачається, що спадкова справа відкрита 04.02.2022 року на підставі заяви ОСОБА_11 , про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 04.02.2022 №68401819 вбачається, що у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів чи спадкових договорів, складеними ОСОБА_2 .

Вказане свідчить про відсутність спадкоємці за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

14.10.2022 ОСОБА_11 подав до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за порядковим №106.

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценка А.М. від 14.10.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_11 до майна, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт наявності родинних відносин.

Разом з тим встановлено, що 16.03.2022 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , за порядковим №47.

Також, 26.12.2022 позивач подав до приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценка А.М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, за порядковим №120.

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Доценка А.М. від 26.12.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт наявності родинних відносин.

Даних щодо інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять.

Як вбачається з довідки, наданої Крюківською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 08.04.2025 за вих. №2423/01-27, згідно відомостей відділу ведення Реєстру територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю з адреси: АДРЕСА_1 , з 11.12.2021, у зв`язку зі смертю. Станом на день смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за вищезазначеною адресою разом з померлим жодна особа не зареєстрована.

Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України, в четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Цивільним Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: - проживання однією сім`єю із спадкодавцем; - на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ят ьроків до часу відкриття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі N 461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі N 521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_2 та оплатив ритуальні послуги, що підтверджується видатковою накладною №ЗУ-0015772 від 13.12.2021, квитанцією №0.0..1 від 11.12.2021, листом прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Стецюк О.І. від 11.12.2021 №123-57-21, рахунком-фактури №ЗУ-0015781 від 13.12.2021, рахунком фактури №ЗУ-0015772 від 13.12.2021.

Разом з тим, з акту №ЗУ-0015772 здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається, що ПАТ «Кременчуцький вагонобудівний завод» частково було оплачено послуги з поховання ОСОБА_2 .

Суд не бере до уваги квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період з травня 2016 року по липень 2020 року, а також фіскальні чеки на придбання продуктів харчування, оскільки вони не містять достатніх даних для ідентифікації особи платника та джерела походження коштів, якими було здійснено оплату.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що знала родину ОСОБА_2 вже давно, оскільки працювала з його батьками. Вони спілкувалися й допомагали одне одному. Після смерті батьків ОСОБА_2 їхнє спілкування продовжилося, і вони говорили про те, як він буде далі жити. ОСОБА_4 відповів, що на роботі в нього є друг - ОСОБА_1 , який йому допомагає, і вони планують жити разом. ОСОБА_12 бачила, що ОСОБА_1 розділяв спільний побут із ОСОБА_2 після смерті його батьків. Позивач допомагав у веденні домашнього господарства, купував продукти, а також допомагав у лікуванні ОСОБА_4 . Вони планували зробити ремонт у квартирі та надалі жити разом. На запитання свідка, чи просто ОСОБА_6 допомагає, ОСОБА_4 відповів, що планує написати на нього заповіт. Свідок розповіла, що ОСОБА_2 мав проблеми зі здоров`ям майже все своє життя. Оскільки в родині не було прийнято звертатися до лікарів, то лікування він розпочав лише після 30 років. В останні п`ять років життя йому було дуже важко пересуватися. Коли він залишився сам, продукти привозив ОСОБА_1 , а також організовував медичну допомогу та госпіталізацію. Свідок зазначила, що ОСОБА_6 допоміг прибрати квартиру від старих речей, які ОСОБА_4 не міг винести самостійно через стан здоров`я. Після того, як ОСОБА_6 почав жити з ОСОБА_5 (приблизно з 2015-2016 року), у квартирі було замінено вікна. ОСОБА_4 працював до 60 років, щоб мати пенсію для проживання. Родичів ОСОБА_4 свідок жодного разу не бачила. Відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вона описала як між батьком і сином. Свідок додала, що ОСОБА_2 не був пристосований до самостійного життя, а під час спільного проживання ОСОБА_1 готував їжу. Також за її словами, з початком спільного життя з ОСОБА_6 в ОСОБА_4 з`явився комп`ютер, планшет і телевізор. Свідок була у них вдома лише один раз - коли вони вивозили старі речі з квартири.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що з 2002 року працював разом із ОСОБА_2 на ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод». Із самого початку знайомства ОСОБА_3 скаржився на проблеми зі здоров`ям, зокрема на хворі ноги, через що йому було важко пересуватися. Стан доходив до того, що підприємство надало йому автомобіль для доїзду додому. Свідок неодноразово пропонував йому звернутися до лікаря, однак ОСОБА_2 мав негативне ставлення до медицини й лікарів загалом. У спілкуванні ОСОБА_3 постійно наголошував, що не має родичів. Коли на підприємстві була створена ініціативна група, до її складу увійшли ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сам свідок. Через деякий час ОСОБА_13 разом із ОСОБА_1 знову підняли питання щодо стану здоров`я ОСОБА_4 . Під впливом ОСОБА_6 той погодився на госпіталізацію, після чого його здоров`я покращилось. Після цього ОСОБА_1 узяв на себе турботу про ОСОБА_4 : купував продукти, оплачував комунальні послуги, вирішував побутові питання. Свідок неодноразово бував у гостях у ОСОБА_2 і бачив, як ОСОБА_6 допомагав йому в побуті. Одного разу під час розмови ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 почав проживати з ним орієнтовно з 2014 року. Свідок підтвердив, що після спільного проживання умови життя ОСОБА_2 суттєво покращилися: була оновлена сантехніка, замінені вікна й вхідні двері. Вони вели спільне господарство та планували придбати нові меблі до квартири. Після смерті ОСОБА_4 всі організаційні моменти, пов`язані з похованням, узяв на себе ОСОБА_1 . Свідок охарактеризував стосунки між ними як такі, що нагадували відносини між батьком і сином. ОСОБА_2 не міг повноцінно самообслуговуватись: він вставав і ходив, але це давалося йому дуже важко. Його робота не передбачала фізичних навантажень. Продукти зазвичай купував ОСОБА_6 . Свідок вважає, що вони витрачали кошти спільно - і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 надавали гроші. ОСОБА_13 бачився з ними часто - приблизно раз на тиждень. ОСОБА_6 спав у великій кімнаті на розкладному кріслі, там же зберігав свої речі. Під час останнього візиту до ОСОБА_4 свідок побачив, що ОСОБА_1 займався облаштуванням стелажа в кладовій.

Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що знає ОСОБА_1 понад 10 років у зв`язку зі спільною роботою на одному заводі. На підприємстві була створена ініціативна група, до складу якої входили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_13 . Згодом ОСОБА_1 почав допомагати ОСОБА_2 , оскільки останній мав проблеми зі здоров`ям. Із часом ця допомога стала більш постійною та розширеною: ОСОБА_1 здійснював покупки в магазинах і аптеках, організовував ремонтні роботи у квартирі. Свідок також зазначив, що ОСОБА_6 допомагав ОСОБА_4 з оформленням пенсії. Через обмежену здатність до пересування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 супроводжував його на роботу та додому. Після смерті ОСОБА_2 у 2021 році організацією поховання займався виключно ОСОБА_1 , оскільки у померлого, зі слів останнього, не було родичів. ОСОБА_14 був свідком розмови, в якій ОСОБА_2 висловлював намір звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини. Він підтвердив, що вони проживали спільно та розділяли побут: проводили заміну батарей і сантехніки. Сам свідок також брав участь у цих роботах - зокрема, допомагав зносити старі радіатори. Свідок наголосив, що неодноразово бачив, як ОСОБА_1 купував продукти в магазинах. За його словами, вони проживали як родина. Тісне спілкування та спільне проживання почалося орієнтовно з 2015 року. До цього часу ОСОБА_1 орендував окрему квартиру. Стосунки між ними були подібні до відносин між батьком і сином. ОСОБА_14 бував у квартирі ОСОБА_2 щонайменше 4-5 разів та бачив у приміщенні особисті речі ОСОБА_1 . Із розповідей самого ОСОБА_7 йому було відомо, що ОСОБА_6 постійно допомагав йому. Останні роки життя ОСОБА_2 вже не міг самостійно себе обслуговувати (орієнтовно з 2021 року), і, за його ж словами, він повністю покладався лише на ОСОБА_1 , оскільки родичів у нього не було.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що знає ОСОБА_2 , оскільки проживає з ним в одному будинку. За словами свідка, він майже щодня бачив ОСОБА_7 , коли той сидів на лавці біля під`їзду. Згодом свідок звернув увагу на чоловіка, який регулярно приносив ОСОБА_2 пакети з продуктами харчування. Як з`ясувалося пізніше, цим чоловіком був ОСОБА_1 . Саме з ним свідок і познайомився після того, як зробив йому зауваження через те, що той струшував білизну з балкона. У 2021 році в будинку проводили збори мешканців для вирішення організаційних питань. На той момент ОСОБА_2 вже мав значні труднощі з пересуванням, тому не зміг спуститися з квартири та стояв на балконі. Його інтереси на зборах представляв ОСОБА_1 . Згодом ОСОБА_15 стало відомо, що ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_2 і піклувався про нього. Свідок неодноразово бачив, як ОСОБА_6 купував продукти та приносив їх ОСОБА_16 . ОСОБА_15 вказав, що між позивачем то а ОСОБА_2 були доброзичливі та дружні стосунки.

При цьому, суд критично оцінює сумніви відповідача Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в тому, що показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України, з огляду на те, що останні особисто знайомі з позивачем та померлим ОСОБА_2 , перебували із ними у дружніх відносинах.

Така оцінка судом тверджень відповідача зумовлена тим, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б слугували підставами для поставлення показів свідків судом під сумнів, а відтак твердження представника відповідача є лише його особистими припущеннями, яких в свою чергу, недостатньо для спростовування показів свідків. Більш того, саме особи, які входили у коло спілкування позивача та спадкодавця, в першу чергу і мають володіти інформацією щодо обставин їх спільного проживання, яка стороннім особам, вочевидь, відомою бути не може.

Досліджені судом докази свідчать про доведеність спільного побуту, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків та спільне проживання спадкодавця ОСОБА_2 та спадкоємця ОСОБА_1 .

У свою чергу будь-яких доказів, які б підтвердили протилежне, відповідачем суду не надано.

Факт, який просить встановити позивач, має для нього юридичне значення, оскільки встановлення даного факту йому необхідно для оформлення спадщини.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити спадщину у встановленому законом позасудовому порядку, оскільки в іншій спосіб неможливо встановити проживання позивача та спадкодавця однією сім`єю, він був змушений звернутись в суд з позовом про встановлення юридичного факту.

Суд, приймаючи до уваги покази свідків, які є логічними та послідовними й не викликають сумніву, в сукупності з письмовими документальними матеріалами, наданими позивачем на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту його спільного проживання і спадкодавця ОСОБА_2 , та ведення спільного господарства, на час відкриття спадщини більше п`яти років, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих правовідносин, так як встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок, з урахуванням наявних доказів по справі, з урахуванням принципу юридичної визначеності, вважає, що позов є законним та обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 заявлено також вимогу про визнання його в судовому порядку спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка задоволенню не підлягає, з тих підстав, що саме нотаріус за матеріалами заведеної спадкової справи визначає коло спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини, встановлює черговість спадкування за законом і так само визначає за законом спадкоємців в порядку черговості, при цьому звернення до суду з зазначеною вимогою може мати місце у разі незгоди спадкоємця з рішеннями чи діями нотаріуса, а так само, у разі наявності спору між спадкоємцями щодо визначення черговості спадкування за законом, чого, в даному випадку, судом не встановлено.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участю третьої особи приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, 77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за участю третьої особи приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Доценко Андрій Миколайович про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом четвертої черги - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер обліковї картки платника податків НОМЕР_4 , разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 12.06.2025.

Суддя І.І. Дядечко