Справа № 466/6307/24 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О. І.
Провадження № 22-ц/811/165/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 09 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

10.06.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 48 від 13.02.2020 року в розмірі 16854,91 грн та заборгованість за Договором №563993 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.02.2020 року в розмірі 16269,66 грн, а разом 33124,57 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №48 від 13.02.2020 року в розмірі 16 854,91 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривень 91 копійок) грн та заборгованість за Договором №563993 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.02.2020 року в розмірі 16 269,66 (шістнадцять тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 66 копійок) грн, а всього 33 124,57 (тридцять три тисячі сто двадцять чотири гривень 57 копійки) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу оскаржило ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф».

Вважає оскаржуване рішення суду в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у стягненні з відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, згідно якої у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Так, згідно підпунктів 4.2., 4.4. договору про надання правової допомоги, у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), останній зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду. Разом з тим, зазначені умови договору судом не враховано, внаслідок чого порушено положення закону, згідно якого під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.

Просить рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» 10 000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19 лютого 2020 року) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Встановлено, що ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №48 від 13.02.2020 року.

Звертаючись до суду позовом про стягнення заборгованості, позивач у позовній заяві зазначив, що орієнтовний розмір понесених ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрат на правничу допомогу становитиме 10 000 грн, та просив стягнути такі з відповідача.

Встановлено, що 04.06.2024 року між адвокатом Бачинським О.М. та позивачем було укладено договір про надання правової допомоги № 20240604-2, на підставі якого видано ордер про надання правничої (правової) допомоги позивачу у даній справі.

Згідно п.4.2 договору про надання правничої допомоги від 04.06.2024 року сторони погодили, що у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта, клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 10 000 грн.

Відмовляючи у стягненні з відповідача в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з відсутності у матеріалах справи належних доказів (квитанцій, платіжних доручень, касових чеків тощо), які б свідчили про те, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу у даній справі на суму 10 000 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесення стороною яких підтверджено договором про надання правової допомоги від 04.06.2024 року та розрахунком суми судових витрат.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на адвокатські послуги, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно практики Європейського суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ЄСПЛ застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи наведені заявником доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності наданих адвокатом послуг та їх складності, практики ЄСПЛ та Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» 3 000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід скасувати та стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 3 000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 12 червня 2025 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 09 грудня 2024 року в частині відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати. Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 3 000 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра