УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12 червня 2025 рокуСправа №451/973/25
Провадження № 2/451/354/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Куцик-Трускавецька О.Б., розглянувши позовну заяву Товариства з Обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики,

встановила:

10.06.2025 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - А. Какун до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді О. Куцик-Трускавецькій.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною позовною заявою до суду, суддя встановила наступне.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України», заява № 23436/03, § 22 від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статті 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку норм ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Таким чином, нормами процесуального права передбачено право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 28 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 34160-08/2024, а 27.11.2024 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27112024/2, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Також, 16 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 2332994, а 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Також, 30 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 28361-08/2024, а 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Також, 31 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 00-9940496, а 19 березня 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Відтак, в межах даного позову об`єднано чотири позовні вимоги, які ґрунтуються на різних договорах, а саме: 1) кредитному договорі № 34160-08/2024 та договорі факторингу № 27112024/2; 2) договорі позики № 2332994 та договорі факторингу № 14/06/21 та 3) договорі позики № 28361-08/2024 та договорі факторингу № 24122024, 4) договорі позики № 00-9940496 та договорі факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ.

Отже, при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання чи не виконання кожного договору окремо та фактично підлягають вирішенню чотири окремих спори між тими ж сторонами.

На переконання судді, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні фактичними підставами виникнення, ні поданими доказами, а також одна з позовних вимог не є основною, а інша похідною від неї.

Таким чином, вищезазначені договори породжують різні взаємні права та обов`язки, які хоч і є подібними, але стосуються окремих предметів, врегульованих сторонами окремими договорами, тому спільний розгляд об`єднаних позивачем вимог не лише суперечить приписам статті 188 ЦПК України, але й значно утруднить та сприятиме затягуванню учасниками судового процесу вирішення спору по суті, так як подані в обґрунтування позовних вимог докази, на які посилається в позовній заяві позивач, є окремими по вказаних договорах.

Встановлення суддею наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви відповідно до вимог пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Виходячи з вищенаведеного, суддя доходить висновку, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач допустив порушення правил об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Вказане не є перешкоджанням позивачу у праві на доступ до суду, яке закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки згідно частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185, 188 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а :

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяКуцик-Трускавецька О. Б.