13.06.2025 Справа № 367/7175/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Шутенко-Ждан І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ДМС України про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року з батьками у неповнолітньому віці,

встановив:

ОСОБА_1 , у липні 2024 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з заявою встановлення факту постійного проживання на території України, посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вороньківка Бучанського (Вишгородського) району Київської області. Проживав разом з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з 1985 року по 1994 рік навчався в Гаврилівській середній школі Вишгородського району Київської області та закінчив 9 класів, з 15.06.1996 року по 12.12.1997 року проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України. Станом на 24.08.1991 року йому було 13 років, він був у неповнолітньому віці та проживав разом з батьками за місцем їх реєстрації. У квітні 2024 року він звернувся до Ірпінського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ДМС України із заявою про видачу паспорта громадянина України, однак листом від 08.05.2024 року йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України та роз`яснено про необхідність звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року разом з батьками у неповнолітньому віці. Зазначив, що встановлення даного факту має для нього юридичне значення та необхідне йому для вирішення питання підтвердження належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

На підставі наведеного, просить суд: встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якими він постійно проживав у неповнолітньому віці на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

18.07.2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України направлено за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

20.09.2024 року заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області подала до суду письмові пояснення в яких виклала свою незгоду із вимогами заявника та зазначила, що заявник не може документально довести факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якими постійно проживав в неповнолітньому віці на території України.

У судове засідання 13.06.2025 року заявник та представник заявника не з`явились, представник заявника, адвокат Березинець К.Г. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання свого представника не направила, повідомлена належним чином, від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, просить заяву залишити без задоволення на підставі поданих письмових пояснень.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вороньківка Бучанського (Вишгородського) району Київської області, актовий запис про народження № 8 від 04.04.1978 року, складений виконавчим комітетом Луб`янської сільської ради Бородянського району Київської області, в графі національність вказано «українець». Його батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 11, 12).

Відповідно до довідки № 11-12/25 від 12.06.2024 року виданої Бучанською міською радою Синяківського старостинського округу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживав з 1980 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за вказаною адресою 22.07.1994 року.

Відповідно до довідки № 01-38/128 від 12.06.2024 року виданої директором Комунального закладу «Гаврилівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 8 Бучанської міської ради Київської області», ОСОБА_1 , 1978 р.н. дійсно навчався в Гаврилівській середній школі Вишгородського району Київської області з 01.09.1985 року по 09.06.1994 року та закінчив 9 класів.

З витягу з реєстру територіальної громади № 2024/001587342 від 15.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 , 22.07.1994 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії довідки про звільнення серія КИВ № 02575 від 04.11.2008 року, яка містить фотокартку особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Вороньківка, Вишгородського району, Київської області, громадянство України, був засуджений та відбував покарання з 10.09.2004 року по 04.11.2008 року.

Відповідно до обліково-послужної картки, виданої до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 був призваний Вишгородським РВК в Київській області на військову службу, складав військову присягу та проходив строкову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України з 15.06.1996 року по 12.12.1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого 08.06.2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 виданого 07.10.2011 року (видане повторно).

Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області від 08.05.2025 року № 8010.14-21413/80.3-25 та копій заяв про видачу паспорта, які додані до даного листа, ОСОБА_2 був документований паспортом громадянина колишнього СРСР (зразка 1974) серії НОМЕР_5 , виданим 19.02.1976 року Вишгородським районним відділом внутрішніх справ Київської області та паспортом серії НОМЕР_6 , виданим 27.08.1986 року Вишгородським районним відділом внутрішніх справ Київської області. У подальшому отримав паспорт громадянина України зразка 1994 року серії НОМЕР_7 , виданий 02.09.2007 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області.

З листа Бучанської міської ради Синяківського старостинського округу від 21.05.2025 року № 12.1-09/2977 та довідки (витягу з погосподарської книги) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року.

З копій погосподарських книг за 1986-1990 роки та 1991-1995 роки по домогосподарству, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживали за вказаною адресою станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Статтею 33 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Аналізуючи наведені обставини, докази, суд дійшов висновку, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року з батьками у неповнолітньому віці не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і їх взаємний зв`язок в сукупності.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 , був неповнолітнім та постійно проживав разом з батьками на території України, а тому заява підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський об`єднаний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ДМС України про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року з батьками у неповнолітньому віці - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24.08.1991 року з батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якими постійно проживав в неповнолітньому віці на території України за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2025 року.

Суддя О.Д. Рудюк