КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Київ.

Справа №397/1313/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7158/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

Розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Березанського міського суду Київської області від 08 січня 2025 року (у складі судді Дудар Т.В., інформація щодо дати складення повного тексту рішення відсутня)

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

До Березанського міського суду Київської області на підставі ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2024 року передано за підсудністю позовну заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 листопада 2018 року АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень. Процентна ставка 39,99 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень.

АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Тобто, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.

Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача.

Станом на 20 грудня 2021 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 66894,05 гривень.

20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20 листопада 2018 року укладеного між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 894,05 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» сплачений ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» судовий збір, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100 гривень.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 08 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Березанського міського суду Київської області від 08 січня 2025 року і ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем відбувалось саме шляхом прийняття оферти (пропозиції) відповідачем, що і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті.

Зазначає, що надані скаржником виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавста.

Наголошує, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів.

Вважає, що оскаржуване рішення є передчасним та необґрунтованим, таким, що ухвалено без належного дослідження доказів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Відповідач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційна скарга разом із додатками та ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 11 лютого 2025 року направлялася судом за адресою місця реєстрації відповідача в порядку ст. 128 ЦПК України. Однак, конверт повернувся до суду із відміткою установи поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 1. ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 66 894,05 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що первісний кредитор - АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором від 20 листопада 2018 року виконало, надавши відповідачу кредит у розмірі та у спосіб, визначений договором, не доведено факт отримання відповідачем кредиту (його розмір) та порядок нарахування заборгованості за договором від 20 листопада 2018 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджується факт існування у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості за договором від 20 листопада 2018 року.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті ч. 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, у якій запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Угода), яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ОСОБА_1 та банком. Зазначене вище вбачається з копії оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 5).

Умови угоди: п. 1 - тип та мета кредиту: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту: «Максимум». Мета кредиту - для особистих потреб. Умови обслуговування кредитної картки: пропозиція Банку відкрити ОСОБА_1 поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Випустити міжнародну платіжну карту MC DEBIT WORLD строком дії 3 (три) роки з моменту випуску (далі - кредитна картка). Умови надання кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 гривень (двісті тисяч) гривень. Процентну ставку за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою пропонує встановити у розмірі 39,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. IV. Умови сплати платежів, визначених угодою/договором. Обов`язковий мінімальний платіж встановити у розмірі 5 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 гривень.

Оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20 листопада 2018 року містить підпис клієнта ОСОБА_1 .

Як зазначено в абзаці третьому розділу IV оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 20 листопада 2018 року платежі з повернення кредиту клієнт пропонує здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною договору.

Позивач ТОВ «Еліт Фінанс» просив суд стягнути з відповідача 66894,05 грн суми заборгованості за кредитним договором, однак матеріали справи не містять відомостей щодо оформлення та надання кредиту саме 20 листопада 2018 року, й суми наданого кредиту.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 на підставі частини другої статті 416 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такий висновок про застосування норми права: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем відбувалось саме шляхом прийняття оферти (пропозиції) відповідачем, що і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті і зазначає, що позивачем надано паспорт споживчого кредитування, який підтверджує укладення кредитного договору від 20 листопада 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем на суму 8000 грн терміном на 12 місяців із загальною вартістю кредиту 10 785 грн. Проте цей документ лише засвідчує умови договору, але не є доказом фактичного надання кредитних коштів відповідачу чи їх використання.

Безпідставиними є доводи апеляційної скарги, що надані скаржником виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у розумінні вищевказаних вимог законодавста.

Як передбачено п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Позивачем надано Виписку по рахунку ОСОБА_1 за кредитною карткою WORLD DEBIT Mastercard за період з 20 листопада 2018роу по 05 лютого 2024 року за договором № 631053759, яка не містить всіх необхідних реквізитів, передбачених п. 63 Постанови Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», а саме: дати складання; особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку (а.с. 21-27).

Відтак, долучена до позовної заяви Виписка по рахунку ОСОБА_1 за кредитною карткою WORLD DEBIT Mastercard за період з 20.11.2018 по 05.02.2024 за договором № 631053759 не може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на рахунок клієнта - ОСОБА_1 .

За таких обставин, Київський апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє вказані доводи апеляційної скарги.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням обов`язків за кредитним договором, позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором 20листопада 2018 року, позичальник: ОСОБА_1 станом на 20грудня 2021 року (а.с. 28).

Так, згідно зі вказаним вище розрахунком заборгованості, загальна заборгованість відповідача становить 66 894,05 гривень.

Водночас зазначаючи, що заборгованість відповідача утворилася саме за кредитним договором № ССNG-631053759 від 20 листопада 2018року, позивач ТОВ «Еліт Фінанс» не надав суду вказаний кредитний договір, а надані суду докази не свідчать про те, що вони стосуються цього кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, що заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів.

Як вбачається з копії договору факторингу № 4 від 20.12.2021, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до п. 2.1, 2.3 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в додатку № 1-1 до договору. Право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору (а.с. 11-18).

На підтвердження переходу до позивача прав вимоги до відповідача за кредитним договором долучено копію Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 грудня 2021 року до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с. 19); копію платіжного доручення № 34291 від 20 грудня 2021 року, платник: ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», отримувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», призначення платежу: за право вимоги згідно договору факторингу № 4 від 20.12.2021 (а.с. 20).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредиту 20 листопада 2018 року первинному кредитору, а відтак суд не може констатувати про перехід до позивача права вимагати від відповідача заборгованість по тілу кредиту.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255, 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 08 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді

Н.В. Поліщук

В.В. Соколова