К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

12 червня 2025 року місто Київ

справа № 755/18344/24

апеляційне провадження № 22-з/824/863/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, визнання трудових відносин припиненими, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, визнання трудових відносин припиненими, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року позов задоволено частково. Скасовано наказ ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» № 191/к/тр від 13 вересня 2024 року про звільнення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу постачання ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на період з 14 вересня 2024 року по 19 вересня 2024 року. Визнано припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» з 20 вересня 2024 року у зв'язку із звільненням з посади начальника відділу постачання ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» за власним бажанням за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, визначивши останнім робочим днем 19 вересня 2024 року. Стягнуто з ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 8 364,64 грн. Стягнуто з ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 77 372,92 грн.Стягнуто з ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2025 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» адвоката Валька І.В. залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2024 року залишено без змін.

03 червня 2025 року, тобто у строк, передбачений нормами ЦПК України, до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Л.С., про ухвалення додаткової постанови, в якій викладено обґрунтування щодо розміру витрат на правничу допомогу (14 750,00 грн), понесених у суді апеляційної інстанції, які просить стягнути з відповідача на користь позивача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Дубчак Л.С. підтримала доводи заяви та просила її задовольнити.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

З урахуванням вищевказаного, колегія суддів зазначає, що про факт понесення витрат на правничу допомогу та про орієнтовний їх розмір представник позивача зазначила відповідно до вимог процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у звязку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції (20 000 грн.) та у поданій згідно з вимог процесуального закону заяві про ухвалення додаткової постанови зазначено розмір понесених витрат на правничу допомогу (14 750,00 грн) та надано відповідні докази, зокрема: копію ордера на надання правничої допомоги; копію акту від 01 червня 2025 року наданих послуг за договором про надання правничої допомоги, платіжні інструкції про оплату послуг адвоката , копію додаткової угоди від 13 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги, копію договору про надання правової допомоги від 24 вересня 2024 року.

Колегія суддів ураховує, що адвокат Дубчак Л.С. надавала ОСОБА_1 правничу допомогу при розгляді даної справи, зокрема у суді апеляційної інстанції, що підтверджено належними та допустимими доказами.

У вищевказаному акті сторони підтвердили факт надання правничої допомоги виді: підготовка відзиву на апеляційну скаргу (10 000 грн.), участь адвоката 29 травня 2025 року в судовому засіданні (4 750 грн.), загальну вартість наданих послуг, а саме 14 750,00 грн.

Крім того, відповідно до квитанції до платіжних інструкцій клієнт оплатив адвокату 14 750,00 грн. за надані послуги.

Вказані докази були направлені відповідачу до електронного кабінету.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Таким чином, заявником надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді апеляційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів ураховує, що представник ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» адвокат Валько І.В. подав до апеляційного суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому викладено заперечення проти заявленого представником позивача розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції та просить зменшити розмір витрат до 3 000 грн.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатами послуг, з урахуванням положень договору про надання правової допомоги та додаткової угоди, колегія суддів вважає, що відшкодуванню витрат на правову допомогу на користь ОСОБА_2 підлягає сума у загальному розмірі 7 000 грн.

Такі висновки узгоджуються зі сталою судовою практикою Великої Палати Верховного Суду (див. постанови: від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24), від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, (провадження № 14-50цс24)).

При цьому суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 466/4361/20, провадження № 61-360св24).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частини друга, третя статті 270 ЦПК України).

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на користь ОСОБА_1 7 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 138, 140, 141, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторсько-виробниче підприємство «Арей» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 7 000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткової постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 13 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: