ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2559/25 Справа № 204/5753/20 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіна Михайла Самуіловича, приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи: державний нотаріус третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, Придніпровська товарна біржа, Рибянець Тетяна Сергіївна, Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання договору купівлі-продажу, електронних торгів та протоколу недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ДП «СЕТАМ», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіна М.С., приватного виконавця Бурхан-Крутоус Л.А., треті особами: державного нотаріуса третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. та Придніпровську товарну біржу, про визнання договору купівлі-продажу, електронних торгів та протоколу недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 24 листопада 1988 року вона зареєстрована та проживає у буд. АДРЕСА_1 , право власності на 53/100 якого, на підставі рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради № 8163 від 07 серпня 1981 року належало ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, подальша перереєстрація права власності цього майна не проводилась.

Разом з цим вказує на те, що підставою для її вселення та прописки за вказаною адресою було її перебування у шлюбі з ОСОБА_8 , який у свою чергу був прописаний та проживав за вказаною адресою за згодою власниці ОСОБА_7 й інших членів сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_8 ..

ІНФОРМАЦІЯ_3 після смерті її чоловіка заведена спадкова справа № 981/2007.

Позивачка стверджує, що після смерті чоловіка вона, як дружина, своєчасно заявила державному нотаріусу Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є. В. про вступ у спадщину після його смерті та прийняття спадщини, яка складається з: житлового будинку АДРЕСА_2 літ. А-1, загальною площею 145,4 кв. м., житловою площею 81.2 кв. м., літньої кухні Літ. Б, сараю ОСОБА_9 , сараю літ. Г., вбиральні літ. Ж., огорожі, споруди мостіння № 1-9, І.

Зазначає, що з 2007 року вона належним чином виконувала всі вимоги державного нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є. В. щодо збирання на запити нотаріуса документів, які на думку останньої є необхідними для видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка та інших родичів. При цьому, весь вказаний період часу вона не тільки мала зареєстроване місце проживання у спірному домоволодіння, але й фактично проживала у ньому.

Натомість, 22 червня 2020 року вказаним нотаріусом їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину з обґрунтуванням того, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 213427205 від 22 червня 2020 року сформованого Третьою дніпровською державною нотаріальною конторою право власності на 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 належить не спадкодавцю, а іншій особі.

Так, нею було з`ясовано, що 03 червня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М. С., на виконання вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені ДП СЕТАМ, 30 квітня 2020 року, електронні торги, за реєстраційним номером лота 416516 право власності (яке, раніше належало боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_6 , що було придбано останньою за 434500 гривень на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 січня 1996 року Придніпровською товарною біржею за реєстр № 121-НД/4 1-Н та, зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10 січня 2020 року за записом № 35055142, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 101) на спірну частку домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_4 ..

При цьому, зазначає, що з інформації з офіційного сайту ДП СЕТАМ https://setam.net.ua/auction/4175 вбачається, що 30 квітня 2020 року дійсно відбулись торги щодо спірного нерухомого майна та відповідно до характеристики вказаного лоту зазначено про наявність 4 зареєстрованих повнолітніх осіб, що в свою чергу, вказує на обізнаність покупця про сервітутні права третіх осіб на спірне майно.

Натомість, 20 серпня 2020 року, приблизно о 09 годині, коли вона перебувала на роботі, їй зателефонували сусіди і повідомили про те, що невідомі особи зламали хвіртку та двері у житловий будинок, проникли до нього, а через вікна будинку викидають її речі.

Позивачка стверджує, що прибувши за місцем свого проживання вона викликала поліцію та адвокатів, а особі, яка назвалася ОСОБА_10 та яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_4 , нею було пред`явлено її паспорт з пропискою за вказаною адресою, на що останніми їй було вказано про те, що за даною адресою зареєстрованих осіб не має, а тому він не пустить її до житла і власні дії щодо його звільнення від її меблів, одягу та інших речей, не припинить.

Тому, 21 серпня 2020 року нею подане повідомлення про злочин через незаконне виселення та підробку документів для реєстрації права власності.

Позивачка зазначає, що станом на дату звернення з позовом вона фактично позбавлена права користування спірним житлом, а оскільки іншого житла вона не має, вимушена винаймати платно житло для власного проживання.

Позивачка вказує, що вона є єдиним спадкоємцем 53/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , про що нею своєчасно та належним чином було заявлено нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Крім того, 22 січня 1996 року ОСОБА_7 , якій в 1996 році виповнилось 82 роки, не здійснювала відчуження власного єдиного житла частки у будинку АДРЕСА_1 , про вказану подію остання нікого не повідомляла.

При цьому зазначає, що укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна передбачало державну реєстрацію та фактичну передачу такого майна, чого до 2020 року так і не відбулось.

Тобто з 1996 року по 2020 рік ніхто і знати не міг про укладення договору стосовно частки у домоволодінні.

Зазначає, що договір купівлі-продажу частки домоволодіння від 22 січня 1996 року, на виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР, не перереєстрований.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22 січня 1996 року, що зареєстрований на Придніпровській товарній біржі за реєстраційним номером № 121-НД/41-Н; визнати недійсними проведені 30 квітня 2020 року ДП «СЕТАМ» електроні торги за номером лота 416516 та протокол № 477808 проведення електронних торгів щодо 53/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 145,5 кв. м.; визнати недійсним акт про проведені електронні торги, складений 21 травня 2020 року, приватним виконавцем Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Л.А.; визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія НОН 098446/р № 435, що видане 03 червня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіним М.С.; визнати протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно індексний номер 52508995 від 03 червня 2020 року; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 36744652; усунути їй перешкоди у користуванні житлом шляхом вселення її до квартири АДРЕСА_3 в межах 53/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що складається з наступного майна: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 145,4 кв. м., житлова площа 81.2 кв. м., літня кухня Літ. Б, сарай ОСОБА_9 , сарай літ. Г. вбиральня літ. Ж, огорожа, споруди мостіння № 1-9, 1; витребувати з чужого незаконного володіння від ОСОБА_4 на її користь, 53/100 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що складається з наступного майна: житловий будинок літ. А-1, загальною площею 145,4 кв. м., житлова площа 81.2 кв. м., літня кухня Літ. Б, сарай ОСОБА_11 сарай літ. Г. вбиральня літ. Ж, огорожа, споруди мостіння № 1-9, 1.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року залишене без змін.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У грудні 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент розгляду справи ОСОБА_4 не була власником спірної нерухомості, так як 01 червня 2021 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбала у власність у ОСОБА_4 53/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_1 як власник спірного нерухомого майна до участі в справі не залучалась, остання вважає, що оскаржуваним рішенням порушуються її права та законні інтереси.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення скасувати, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідають.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Зокрема, вагомою підставою для втручання у принцип правової визначеності можуть бути підтверджені доказами обставини про те, що зазначене судове рішення порушує права, свободи, інтереси та/або обов`язки особи, яка не брала участі у цьому розгляді.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.

Так, у рішенні у справі Белле проти Франції (Bellet v. France, заява № 13343/87) від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права. Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог

і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом

у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Колегією суддів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 2021 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купила 53/100 часток домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно відповіді №1246438 від 31 березня 2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірної нерухомості є ОСОБА_1 ..

Колегія суддів позбавлена можливості залучити до участі у справі належних відповідачів, оскільки норми чинного законодавства не передбачають повноваженнями суд апеляційної інстанції змінювати склад осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позовні вимоги безпосередньо стосуються майнових прав ОСОБА_1 як власника 53/100 частини спірного житлового будинку, тоді як її не було залучено до участі у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального права.

В зв`язку із цим, скасуванню підлягає також додаткове рішення від 25 вересня 2023 року.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до ст. 382 цього Кодексу. При цьому, за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції (ч. 3 ст. 370 ЦПК України).

Оскільки, у даній справі наявна постанова апеляційного суду від 06 березня 2024 року, якою рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року було залишено без змін, однак за результатами перегляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції від 20 червня 2023 року, колегія суддів вважає, що постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 також необхідно скасувати.

В зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 6369,12 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіна Михайла Самуіловича, приватного виконавця Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни, треті особи: державний нотаріус третьої Дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Євгенія В`ячеславівна, Придніпровська товарна біржа, ОСОБА_12 , Акціонерне товариство «Сенс Банк» про визнання договору купівлі-продажу, електронних торгів та протоколу недійсними відмовити.

Скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 березня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6369,12 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 10 червня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 12 червня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова