Справа № 128/4833/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Кулішко О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява обгрунтована наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_3 , яка при народженні мала прізвище ОСОБА_4 , а її матір`ю була ОСОБА_5 . 24.09.1977 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_7 , який розірвано 14.06.1983. Після розірвання шлюбу мати залишила прізвище ОСОБА_3 . 27.07.1983 ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 . Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_2 , відповідачка у справі. Шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 було розірвано 24.02.1986, після розірвання якого мати залишила прізвище ОСОБА_3 . 11.11.1993 ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_3 . Від даного шлюбу народився позивач ОСОБА_1 .. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по АДРЕСА_1 , як колгоспний двір, головою якого є ОСОБА_3 .. Право власності на житловий будинок зареєстровано в КП «ВООБТІ». Будинок з господарськими будівлями і спорудами в цілому складається з житлового будинку літ. «А», прибудови «а», прибудови «а1», котельні «а2», сараю «Б», погрібу «п/Б», літньої кухні, сараю «В», гаража «Г», вбиральні «Д», криниці №1, вартість якого складає 263000,00 грн. відповідно до висновку про вартість, складеного ТОВ «Подільський експертний центр» від 08.11.2022, відповідно вартість 1/3 частки складає 87666,66 грн.. Відповідно до погосподарських книг по Вінницькій міській раді Стадницького старостинського округу спадковий будинок АДРЕСА_1 належав до суспільної групи колгоспний двір. Рішенням Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.10.2015 в с. Гавришівка вулицю Примакова перейменовано на вулицю Вишневу. Господарський двір, головою якого була ОСОБА_3 належить до колгоспних дворів, станом на 15.04.1991 членами якого були: ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_2 - онука (відповідачка), що підтверджується виписками з погосподарських книг Гавришівської сільської ради за 1990-2015 роки. Позивач ОСОБА_1 - син голови двору, народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , не набув права власності на частку в майні колгоспного двору, його батько ОСОБА_14 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 11.11.1993, прибув у колгоспний двір в 1993, тому також не набув права власності на частку в майні колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, належну їй частку в колгоспному дворі успадкувала її дочка ОСОБА_3 відповідно до ст. 5549 ЦК УРСР шляхом вступу у володіння спадковим майном. Тому на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй належало на праві власності 2/3 частки, а відповідачці ОСОБА_2 належала 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивач та відповідачка як діти спадкодавця, де частка позивача складає 1/3 від цілого будинку або ж 1/2 частки від 2/3 часток належних спадкодавцю як члену колгоспного двору. Позивач та відповідачка звернулися до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. про прийняття спадщини. Постановою від 06.10.2022 нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадковий житловий будинок належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 , а тому встановити яка частка будинку належала ОСОБА_3 неможливо. Отже вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо, тому було подано даний позов до суду.

На підставі вищевикладеного просить: визнати, що частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , складала 2/3 частки; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. «А», прибудови «а», прибудови «а1», котельні «а2», сараю «Б», погрібу «п/Б», літньої кухні, сараю «В», гаража «Г», вбиральні «Д», криниці №1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 ..

Ухвалою суду від 13.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 43).

Ухвалою суду від 05.03.2025 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в колгоспному дворі, визнання права власності в колгоспному дворі в порядку спадкування повернуто позивачці ОСОБА_2 (а.с. 106-107).

Ухвалою суду від 05.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 110).

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гуменюк Н.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність (а.с. 128).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позову (а.с. 105).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до копії паспорта громадянина України № НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 33).

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 відповідачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 34).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками вказані ОСОБА_24 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 32).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 10.04.2024 вбачається, що 24.09.1977 ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». 14.06.1983 даний шлюб було розірвано (а.с. 8).

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 10.04.2024 вбачається, що 27.07.1983 ОСОБА_10 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ». 24.02.1986 даний шлюб було розірвано (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками вказані ОСОБА_10 та ОСОБА_3 (а.с. 12).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що 15.06.2008 ОСОБА_25 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ОСОБА_14 та ОСОБА_3 11.11.1993 зареєстрували шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с. 10).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці (а.с. 5).

Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння № НОМЕР_10 від 18.10.1989 цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради №167 від 23.05.1987. Право власності колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_3 18.10.1989 зареєстровано в КП «ВООБТІ» (а.с. 14).

З копій погосподарських книг за період з 1991 року по 2020 рік Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області вбачається, що станом на 1991 рік домогосподарство віднесено до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого вказана ОСОБА_5 .. Окрім того, у вказаний період у даному домогосподарстві зареєстровані її дочка ОСОБА_3 та онучка ОСОБА_2 (а.с. 23-30).

Відповідно до копії рішення 43 сесії 6 скликання Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 22.10.2015 вулицю Примакова в с. Гавришівка перейменовано на вулицю Вишнева (а.с. 31).

Відповідно до копії спадкової справи №288/95 до майна померлої ОСОБА_5 (а.с. 119-126) ОСОБА_3 25.07.1995 звернулася до Вінницької районної державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла її мати ОСОБА_5 , яка проживала в с. Гавришівка Вінницького району Вінницької області. На день її смерті залишилося майно, а саме автомобіль марки «ЗАЗ-968М». Вказане спадкове майно вона прийняла та просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Окрім того, 20.07.1995 ОСОБА_27 подала до нотаріуса заяву, в якій вказала, що вона відмовляється від прийняття належної їй частки у спадковому майні - автомобілі марки «ЗАЗ-968М» після смерті матері ОСОБА_5 на користь дочки померлої - ОСОБА_3 .. 25.07.1995 державним нотаріусом Вінницької державної нотаріальної контори Селезньовою Г.В. було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - автомобіль марки «ЗАЗ-968М», 1989 року випуску.

Відповідно до копії спадкової справи №58/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 48-93), позивач ОСОБА_1 09.06.2021 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 09.06.2021 до приватного нотаріуса Нідзельської І.Є. звернулася дочка померлої - ОСОБА_2 .. Чоловік померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_14 . 09.06.2021 подав нотаріусу заяву, в якій вказав, що відмовляється від належної йому частки у спадщині після смерті дружини ОСОБА_3 04.10.2022 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. було посвідчено договір про поділ спадкового майна, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 .. Відповідно до даного договору у спадщину спадкоємцю ОСОБА_1 перейшло: земельна ділянка, площею 2,0675 га, кадастровий номер :01:006:0036, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області; у спадщину ОСОБА_2 перейшло: земельна ділянка, площею 2,1070 га, кадастровий номер :01:015:0029, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області. На підставі вказаного договору спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04.10.2022 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом. З довідки приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І.Є. №157/02-14 від 01.12.2022 вбачається, що відповідно до матеріалів спадкової справи №58/2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом в 1/2 частці кожний спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ..

Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Нідзельської І.Є. за вих. №118/02-31 від 06.10.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на житловий будинок в АДРЕСА_1 , оскільки у свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння зазначено, що даний житловий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .. Таким чином, встановити яка частки будинку належала ОСОБА_3 неможливо (а.с. 20).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за заповітом, що регулюються ЦК України та ЗК України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач.

У статті 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 524 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До спадкоємців першої черги належать також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору.

Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Як встановлено судом, цілий житловий будинок в АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 18.10.1989, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Право власності на даний житловий будинок зареєстровано в КП «ВООБТІ» 18.10.1989 (а.с. 14). Станом на 1991 рік дане домогосподарство віднесено до суспільної групи колгоспних дворів, головою якого вказана ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 ,. Окрім того, у вказаний період у даному домогосподарстві зареєстровані її дочка ОСОБА_3 та онучка ОСОБА_2 (а.с. 23-30). Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 ОСОБА_5 , її дочці ОСОБА_3 та онучці ОСОБА_2 на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Отже, вказаним особам в рівних частках (по 1/3 кожному) належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_3 шляхом подачі відповідно заяви до нотаріальної контори. Проте, не оформила свої спадкові права на спірне нерухоме майно та ІНФОРМАЦІЯ_9 померла. Спадкоємці після смерті ОСОБА_3 - її діти ОСОБА_1 (позивач) і ОСОБА_2 (відповідачка), подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Чоловік померлої ОСОБА_14 подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті дружини - ОСОБА_3 .. Однак, спадкоємці померлої ОСОБА_3 , сторони у справі, оформити свої спадкові права на спірне домоволодіння не мають можливості, оскільки спірне домоволодіння належить до колгоспного двору та неможливо встановити яка частка у ньому належала померлій ОСОБА_3 , внаслідок чого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є. було винесено постанову №118/02-31 від 06.10.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивач позбавлений можливості, його право на спадщину порушене та підлягає захисту.

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження №61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі №266/5267/18 (провадження №61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16-ц (провадження №61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження №61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження №61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження №61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі №464/1663/18 (провадження №61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження №61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду із даним позовом ОСОБА_3 померла, тому відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення частки померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна вимога позивача в частині визначення частки померлої матері сторін ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , задоволенню не підлягає з вищевикладених підстав.

Разом із тим, з мотивів, що викладені вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на 1/3 частку у спірному нерухомому майні - житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , підлягають задоволенню. Адже, інші частка даного домоволодіння належить відповідачці, зокрема, 1/3 частка як члену колгоспного двору, що не втратив право на частку в його майні станом коли колгоспний двір був припинений 15.04.1991 у зв`язку із введеням у дію Закону України «Про власність», та 1/3 частка як спадкоємцю першої черги після смерті матері, яка у визначений законом спосіб прийняла спадщину після її смерті.

Понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем, відповідно до висловленої ним позиції у позовній заяві.

Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України, керуючись, ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293- 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , до складу якого в цілому входять: житловий будинок літ. «А»; прибудова літ. «а»; прибудова літ. «а1»; котельня літ. «а2»; сарай літ. «Б»; погріб літ. «п/Б»; літня кухня, сарай літ. «В»; гараж літ. «Г»; вбиральня літ. «Д»; криниця №1, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1 ..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , мешканець АДРЕСА_1 ;

Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_12 , мешканка АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук