Провадження 2-с/127/155/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області 16.05.2025 в справі №127/12639/25 виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільної мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільної мережі України» (пров. Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, Вінницька область, ) заборгованість за послугу з розподілу природного газу, яка виникла за період з 01.10.2023 по 28.02.2025 у розмірі 2306,22 грн (дві тисячі триста шість гривень двадцять дві копійки) на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (, № НОМЕР_2 в Філія ВОУ АТ «Ощадбанк», МФО 302076) та інфляційні втрати - 206,88 грн (двісті шість гривень вісімдесят вісім копійок), 3% річних - 46,82 грн (сорок шість гривень вісімдесят дві копійки), а також 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) судового збору на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (, № НОМЕР_3 в Філія ВОУ АТ «Ощадбанк», МФО 302076).

На адресу Вінницького міського суду Вінницької області 12.06.2025 засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про скасування вказаного судового наказу та стягнення зі стягувача на користь боржника судового збору та витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своєї заяви вказала, що вимоги стягувача незаконні та необґрунтовані, оскільки між нею та ТОВ «Газорозподільної мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільної мережі України» не існувало договірних відносин, стягувач не довів факт надання ОСОБА_1 будь-яких послуг.

Отже, заявник оспорює правомірність нарахування та стягнення з неї заборгованості, оскільки, на її думку, не вбачається права вимоги стягувача у зв`язку з відсутністю заборгованості, а тому просить скасувати виданий судовий наказ.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Відповідно до матеріалів справи судовий наказ у справі №127/12639/25 заявник отримала 27.05.2025, а заяву про його скасування здала на пошту 11.06.2025, тобто з додержанням строків, встановлених статтею 170 ЦПК України.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

З огляду на викладене, наявні підстави для скасування судового наказу, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Що стосується вимог заявника про стягнення судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суддя зазначає таке.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, водночас відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Розділом II ЦПК України, яким урегульовано порядок розгляду справ наказного провадження, не передбачено розподілу витрат на правничу допомогу.

Крім того, відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання та повідомлення заявника та боржника, що позбавляє учасників наказного провадження можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження. У справах наказного провадження судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.03.2020 у справі №607/1219/18, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 171 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий 16 травня 2025 року Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №127/12639/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про стягнення в порядку наказного провадження з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, яка виникла за період з 01.10.2023 по 28.02.2025, у розмірі 2306,22 грнта інфляційні втрати - 206,88 грн, 3% річних - 46,82 грн, а також 302,80 грн судового збору

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» його право на звернення до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відмовити ОСОБА_1 щодо стягнення з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Вінницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на її користь судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині щодо судових витрат може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Горбатюк