Справа № 529/289/25
Провадження № 2/529/238/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 червня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

за участю секретаря Звягольської В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача 03.04.2025 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що 04.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1762406. Відповідно до умов договору товариство надало відповідачу грошові кошти на споживчі потреби, у сумі 7 000 грн., які перераховані на банківську карту позичальника, строком на 30 днів зі стандартною відсотковою ставкою 1,9 %. В свою чергу відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Вказаний кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом підписання його позичальником одноразовим ідентифікатором, який надісланий останній на номер мобільного телефону. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами та повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх неухильно дотримуватись.

24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу № 02-24122001. Згідно з вищевказаним договором ТОВ ФК «КЕШ Ту Гоу» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1762406.

Відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання в частині повернення кредитних коштів не виконав та станом на 13.01.2025 має заборгованість в сумі 22 960 грн. 50 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі 7 000 грн. та заборгованості за відсотками 15 960 грн.

З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн.

08.04.2025 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду такої за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.04.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позов у якому, окрім іншого вказує, що в Державному реєстрі фінансових установ під кодом знаходиться ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КЕШ ТУ ГОУ" внесена до реєстру 19.07.2018 та виключена з нього. Ліцензія на надання послуг з факторингу анульована. З наданих платіжних доручень як доказу оплати Договором неможливо визначити, що оплата здійснена за відступлення права вимоги конкретно до відповідача, так як оплата здійснювалася загальною сумою за Договором, що є сукупністю одиничних цін за всіма Правами вимоги (Додаток №1 відсутній) також неможливо перевірити правильність розрахунків зазначених у Договорі та розрахунків зазначених у Додатку №1. Крім того, не надано доказів повідомлення про заміну кредитора.

В наданій в якості доказу Довідці про ідентифікацію зазначено, що відповідачу ТОВ «ЛІНЕУРА» о 08:40:24 відправила одноразовий цифровий ідентифікатор Е461 з акцептом договору, але в довідці не вказано що перед укладанням договору, відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» відповідач ознайомився з умовами кредитування, а саме Паспортом споживчого кредиту і також підписав його одноразовим ідентифікатором.

Доказів передачі оригіналу Договору № 1762406 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.04.2021 відповідачу позивачем не надано. Оригінал Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1762406 від 04.04.2021 Відповідач не отримував.

Крім того ОСОБА_1 вказує, що як доказ існування заборгованості та її розміру, позивач не надав жодного документу, виготовленого первісним кредитором, з якого можливо встановити, коли виникла заборгованість, чи були оплати за Кредитним договором, строки та розмір нарахування відсотків та будь-яку іншу інформацію, яка є необхідною для правильного встановлення розміру заборгованості. Не надано детального розрахунку простроченої заборгованості за Кредитним договором, а також всіх інших платежів по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування.

На підтвердження факту надання коштів на умовах Договору №1762406 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.04.2021 позивач надає лист ТОВ «УПР» вих.№28383-0403 від 04.03.2024р., тобто доказом отримання коштів 09.05.2021р. є документ , який створений через 2 роки і 11 місяців.

Разом з тим відповідач ОСОБА_1 вказує, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач не надав відповідних доказів, а сама сума, яку позивач просить стягнути на понесену професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 не є обґрунтованою та пропорційною до ціни позову, яка складає 22960,00 грн, та не відповідає критерію розумності розміру таких витрат.

06.05.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, яка сформована в системі «Електронни суд» в якій, окрім іншого, зазначено, що ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» виключене з Державного реєстру фінансових установ, а ліцензії анульовані 29.08.2022. Відповідно до наявних обставин, договір факторингу, предметом якого відступлено права грошової вимоги до ОСОБА_1 було укладено до моменту анулювання відповідної ліцензії. Отже, на час укладення правочину сторони мали належні правові підстави та ліцензійні повноваження для здійснення відповідної діяльності.

Звертає увагу на те, що після відкликання ліцензії ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» () позбавляється права проводити діяльність за видами відкликаних ліцензій, проте відкликання ліцензії не звільняє фінансову установу від виконання своїх забов`язань за договорами про надання фінансових послуг, а також не позбавляє її прав, передбачених такими договорами набутих на час дії ліцензії.

Таким чином, відкликання ліцензії ніяк не впливає на вже набуті права та обов`язки, які виникли на умовах договорів Факторингу укладених на час дії ліцензії надання послуг з Факторингу. Тому відповідно до умов договору факторингу N° 02-24122001 від 21.12.2021 та реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» отримало право вимоги за кредитним договором № 1762406 від 04.04.2021, який був укладений між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .

Позивач вважає, шо доводи відповідача щодо неналежного відступлення права вимоги, а також щодо неправомірності звернення його до суду з вимогами, що ґрунтуються на кредитному договору № 1762406 від 04.04.2021, право вимоги за яким було належним чином передано від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», є безпідставними та необґрунтованими.

Разом з тим, зазначає, при умові, що відповідач ОСОБА_1 з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідач не надав доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору.

Тому позивач вважає, що доводи відповідача стосовно неналежного повідомлення про зміну кредитора за Кредитним договором від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є безпідставними та необґрунтованими.

Кредитний договір, який укладений між сторонами в електронній формі має силу договорів, які укладені в письмовій Формі та підписані сторонами

Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною.

Окрім цього, позивач вказує, що відповідачем ОСОБА_1 було вчинено певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитно договору.

Втім, слід акцентувати увагу суду, що відповідно до умов укладеного договору кредит надавався товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки N° НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Позичальник самостійно вводить у відповідну інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора реквізити банківської картки, на яку бажає отримати кредитні кошти.

Таким чином, ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, реалізував своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти.

Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку( НОМЕР_2 ), реквізити якої були надані самим Позичальником. Факт зарахування коштів підтверджується інформаційною довідкою Вих. N від 04.03.2024, яка була долучена разом з позовною заявою і знаходиться в матеріалах справи.

13.05.2025 відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на позов згідно якого проти позовних вимог заперечує. Сам зміст заперечення аналогічний змісту відзиву на позов.

26.05.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення, які сформовано в системі «Електронний суд», які аналогічні зі змістом відповіді на відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

04.04.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1762406, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 гривень, строком на 30 днів, із стандартною відсотковою ставкою 1,9 %. (а. с.11-16).

Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт www.credit7.ua або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Кредит надається товариством в межах дії кредитного договору про надання коштів шляхом кредитування у безготівковій формі та перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта п. 2.1 договору.

Так, згідно із наявною у матеріалах справи довідкою про ідентифікацію, укладений між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 кредитний договір № 1762406 від 04.04.2021 був підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Е461 (а.с. 20).

ОСОБА_1 окрім кредитного договору підписав також паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма), в якому викладені умови кредитного договору № 1762406 від 04.04.2021 (а.с. 9-10).

На підтвердження виконання товариством пункту 2.1 кредитного договору позивач надав лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04.03.2024, відповідно до якого 04.04.2021 на картковий рахунок, який вказаний відповідачем ОСОБА_1 у договорі, було перераховано кредитні кошти в сумі 7 000 грн за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 (а.с. 27).

Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору строк кредиту складає 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору. Зокрема, пункті 4.2.1. Договору зазначається, що сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредитування наявна заборгованість за кредитом та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до пункту 4.1.1-4.1.6. Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. За змістом пункту 4.2.2. клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовження строку кредит ще на 15 днів. Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою (1,90%); при застосуванні автопролонгації знижка, надана клієнту в рамках Програми лояльності анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначеного у пункті 1.3. Договору (21 день), за стандартною процентною ставкою (пункт 4.2.3 Договору).

Загальна кількість автопролонгації за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яке не може бути більшою за 120 днів включаючи період визначений у п. 1.3 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію").

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Судом установлено, що відповідно до п. 1.1 кредитного договору укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та відповідачем ОСОБА_1 цей кредитний договір укладається в електронній формі за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Сторони домовились, що примірник цього договору вважається отриманим клієнтом, якщо товариство направило на електронну адресу вказану клієнтом в особистому кабінеті та/або в особистий кабінет п.9.13 договору.

Тому з огляду на вказані обставини, суд не приймає твердження відповідача ОСОБА_1 про ненадання йому оригіналу вказаного кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ № 61-20799 св 19 по справі № 561/77/19 від 16.12.2020 щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «……Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача викладені в відзиві на позовну заяву.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором (позикодавцем) не було б укладено.

Більше того, для укладення кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств відповідачкою (позичальником) особисто власноруч.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредитором не був би укладений.

Доказів протилежного відповідач ОСОБА_1 не надав.

Зазначене узгоджується з практикою у справах даної категорії, зокрема до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У разі не спростування відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню.

Таким чином спірний кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину, підтверджено належними та допустимими доказами.

Щодо заперечення відповідача ОСОБА_1 стосовно належного підтвердження отримання кредитних коштів, то факт перерахування кредиту у розмірі, передбаченому укладеним Договором, підтверджується копією листа від ТОВ «Пейтек Україна» від 04.03.2024, як оператора надавача послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, з якого вбачається про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 04.04.2021 08:51:03, а саме про здійснення перерахування коштів на суму 7 000 грн., за маскою картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 85176082, за призначенням платежу: зарахування 7 000 на карту НОМЕР_2 (а.с.27).

Відповідно до п.2.1. кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03.11.2021 №113, перебачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Даних, що вказані грошові кошти у вказаний період не надходили на рахунок відповідача в ході розгляду справи суду не надані.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 у разі заперечення отримання кредитних коштів, мав змогу надати суду на підтвердження своїх заперечень належні і допустимі документальні докази того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або докази того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, адже кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_1 не був позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства. При цьому, судом враховано, що позивач, з огляду на вимоги Закону України «Про банки та банківську діяльність» щодо банківської таємниці, позбавлений можливості надати такі докази самостійно.

Але відповідачем факт отримання грошових коштів за Кредитними договорами нічим не спростовано.

Таким чином, позивачем доведено факт укладання відповідачем та первісним кредитором Кредитного договору в електронній формі, та факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в порядку, та на умовах, визначених кредитним договором.

Що стосується розміру заборгованості за кредитним договором суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 взяті на себе кредитні обов`язки в частині повернення кредитних коштів не виконував, жодних платежів на погашення заборгованості не вносив (а.с. 116-118).

Разом з тим, відповідно до вказаного розрахунку, загальний строк нарахування відсотків становив з 04.04.2021 по 01.10.2021, що становить 177 днів.

Враховуючи п.4.2.3 Договору, за яким загальний строк автопролонгації не може бути більшою 120 днів, кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами в межах 120 днів, тобто до 05.08.2021 включно.

Тобто нарахування відсотків з 06.08.2021 по 01.10.2021 за кредитним договором здійснювалось за межами строку дії договору (автопролонгації).

Умови договору, нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору з врахуванням автопролонгації не передбачено.

Відтак, кредитор не мав правових підстав для нарахування ОСОБА_1 відсотків в період з 06.08.2021 по 01.10.2021 у розмірі 7 488 грн.

Після закінчення даного строку кредитор мав право вимагати від позичальника сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, як міри цивільно-правової відповідальності, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 по справі №910/4518/16, де зазначено, що твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

Із дослідженого розрахунку не встановлено нарахування відповідачу таких санкцій.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1762406 від 04.04.2021 заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 05.08.2021 (в межах загального строку автопролангації) за вказаним договором становить 15 369 грн., з яких 7 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8 379 грн. заборгованість за відсотками. Цей розмір заборгованості нарахований правомірно, тому підлягає стягненню з відповідача.

24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001 відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 товариство набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 (а. с. 19, 25-28).

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 13.01.2025 надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором за вих.№б/н від 13.01.2025, в якій повідомлено про укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 на підставі якого відступлено право вимоги заборгованості по кредитному договору №1762406 від 04.04.2021, яка становить 22 960 грн та щодо необхідності сплати зазначеної заборгованості протягом семи днів з дати отримання цієї вимоги (а.с.17).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу «№ 02-2412201 від 24.12.2021 розмір заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором становить 22 960 грн.(а.с. 19).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» як новий кредитор у встановленому законом порядку відповідно до умов договору факторингу набув права вимоги до боржника за кредитним договором.

Так, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15.

Щодо пояснень відповідача про виключення ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» Національним банком України з Державного реєстру фінансових установ та анулюванні ліцензії 29.08.2022, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 91 ЦК України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Дійсність правочину визначається нормами права, що діяли на момент його вчинення (укладання).

Відповідно до загальнодоступних відомостей на офіційному веб-сайті Національного банку України (за посиланням https://bank.gov.ua/ua/news/all/devyati-finansovim-ustanovam-anulovano-vsi-litsenziyi-28-ustanov-viklyucheno-z-reyestru), Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг НБУ від 29.08.2022 усі наявні ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, видані ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ», були анульовані, а саме підприємство виключено з реєстру фінансових установ.

З наведеного випливає, що до цієї дати і станом на момент укладення Кредитного договору, і станом на момент укладення Договору факторингу, позивач мав статус фінансової установи і мав відповідну ліцензію.

Іншого відповідачем ОСОБА_1 не доведено.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (в редакції, чинній станом на 29.08.2022), з дати, зазначеної у рішенні Регулятора про анулювання ліцензії чи виключення з ліцензії окремої фінансової послуги, але не раніше наступного робочого дня після дня прийняття такого рішення, фінансова компанія, ломбард не мають права здійснювати діяльність з надання фінансових послуг чи виключеного з ліцензії виду фінансової послуги (у тому числі укладати нові договори з надання відповідного виду фінансових послуг та/або продовжувати строк дії укладених договорів з надання таких фінансових послуг, та/або збільшувати розмір зобов`язань за укладеними договорами з надання таких фінансових послуг). Зобов`язання за раніше укладеними договорами про надання такої фінансової послуги виконуються сторонами в повному обсязі до моменту виконання договору.

Аналогічна норма міститься у чинній редакції вказаного Закону.

З наведеного випливає, що ані анулювання ліцензії, ані виключення кредитора з реєстру фінансових установ не припиняє зобов`язань боржника за відповідним кредитним договором, і не позбавляє кредитора права грошової вимоги і права на звернення до суду за її захистом.

Після відкликання ліцензії ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» () позбавляється права проводити діяльність за видами відкликаних ліцензій, проте відкликання ліцензії не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг.

Даних, що ТОВ «ФК» КЕШ ТУ ГОУ» на теперішній час перебуває у стані припинення, або що вказане Товариство ліквідовано, чи не може здійснювати свою діяльність, до матеріалів справи не залучено, та в ході її розгляду суду не надано.

Таким чином, відкликання ліцензії не впливає на вже набуті права та обов`язки, які виникли на умовах договорів факторингу укладених на час дії ліцензії, надання послуг з факторингу. Відтак, суд приходить до висновку, що позов поданий належним позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за кредитним договором від 04.04.2021 № 1762406, ОСОБА_1 не виконав, з останнього на користь ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 15 379 грн. яка складається з 7 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8 379 грн. заборгованості за процентами, нарахованими до 05.08.2021.

Стосовно розподілу судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 500 грн.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4 ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Представництво позивача здійснював адвокат Пархомчук С.В., на підставі договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 та додаткової угоди №1 від 27.12.2024.

Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 28.04.2025, згідно з яким адвокат Пархомчук С.В. надав позивачеві правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 10 500 грн, зокрема, зустріч та консультацію щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості в сумі 2 000,00 грн (1 год), складання та подання позовної заяви до суду (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики в сумі 5000,00 грн (2,5 год), інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи в сумі 3000,00 грн (1,5 год), канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції в сумі 500,00 грн.

Як вбачається з платіжної інструкції № 37974 від 28.04.2025 позивач перерахував адвокату суму 10 500 грн за правничу допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 29.12.2023.

Разом з тим, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та становить у відсотковому співвідношенні 83,79 % та становить 7024 грн. 50 коп.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена позивачем до відшкодування відповідачкою ОСОБА_1 до 4 000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 83,79 %, в сумі 1 620 грн 60 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (ЄРДПОУ 42228158) заборгованість за кредитним договором № 1762406 від 04.04.2021 в сумі 15 379 грн. , яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн. та прострочених відсотків в сумі 8 379 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (ЄРДПОУ 42228158) судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 620 грн. 60 коп. та витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 4 000 грн., а всього 5 620 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.06.2025

Головуюча Л.Є. Петренко