Дата документу 17.06.2025Справа № 554/6588/25
Провадження № 4-с/554/23/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді - Чуванової А.М.,

за участю секретаря судвого засідання - Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою адвоката Кіндяк Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця; заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кунгурова Тетяна,-

ВСТАНОВИВ :

Адвокат Кіндяк О.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавцяШевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови у знятті арештів з майна боржника в рамках виконавчого провадження №45738648; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешти з усього нерухомого майна ОСОБА_1 в рамках ВП 45738648, котрий був за реєстраційним номером обтяження №8742681 (спеціальний розділ), у разі наявності зняти інші арешти в рамках цього виконавчого провадження та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.

В обґрунтування доводів скарги, заявник посилається на те, що 22 березня 2025 року за вих. № 29/25 адвокатським запитом до Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Східного МРУ МУ було зазначено, що при перевірці ДРРПНМ щодо обтяжень за ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) стало відомо, що в державному реєстрі речових прав, за номером запису про обтяження: 8742681 (спеціальний розділ) міститься запис: дата та час державної реєстрації: 16.02.2015 року; документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45738648, виданий 18.12.2014 року Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

26.03.2025 року за вих. № 25443 Шевченківський ВДВС повідомив, що виконавче провадження № 457338648 із примусового виконання виконавчого листа № 2-2914/10 від 25.11.2014 року, виданого Октябрським районним судом міста Полтави про стягнення боргу у розмірі 171 149,36 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», перебувало у них на виконанні, однак надати копії документів неможливо, оскільки відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 07.06.2017 №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, відповідно останні знищено.

У провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувала цивільна справа № 2-2914/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 014/0026/82/94230 від 12.11.2017 року у розмірі 171 149,36 грн.

21.11.2017 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі №554/8942/17 (провадження № 6/554/1145/2017; 554/8942/17; 2-2914/10) замінено сторону у виконавчому провадженні на примусове виконання рішення у справі № 2-2914/10 за позовом

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №014/0026/82/94230 від 12.11.2017 року у розмірі 171149,36 грн. з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «ФК «Авістар».

06.04.2018 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 2- 152/11 (провадження № 6/554/171/2018) замінено стягувача у виконавчому провадженні №42508765, відкритому 14.03.2014 року на підставі виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 06.03.2014 року № 2-152/11 з «Фінансової компанії «Авістар» на його правонаступника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Заявник у зверненні до Шевченківського ВДВС у місті Полатві Східного МРУ МЮ зазначав, що цей арешт повинен бути скасований або знятий за окремою постановою, так як арешт накладений в 2015 році, строк пред?явлення виконавчого документа минув, боржник та стягувач поєднаний в одному лиці, а тому арешт є неактуальним.

26.03.2025 року за вих. № 25442 Шевченківський ВДВС повідомив, що виконавче провадження №45738648 із примусового виконання виконавчого листа № 2-2914/10 від 25.11.2014 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення боргу у розмірі 171 149, 36 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль, яке було направлено за належністю по п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження ( стара редакція Закону), згідно відповіді ПФУ боржник отримувала дохід в Представництві "Дентсплай Лімітед" за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, 92, кімн. 40, що за територіальністю належить до Печерського ВДВС РУЮ у м. Києві, майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Таким чином, Шевченківський ВДВС відмовив заявнику у знятті арештів.

Вважає такі дії протиправними. В даному випадку по ВП 45738648, в рамках якого були накладені арешти на майно боржника ОСОБА_1 , виконавчий лист повторно не пред`являвся до органів ДВС, так як заборгованість перед банком у ОСОБА_1 відсутня, майнові претензії стягувача відсутні, строк повторного пред`явлення виконавчого листа минув давно.

Арешти на нерухоме майно боржника на сьогодні перешкоджають особі вільно володіти та розпоряджатися власним майном, та втручання в таке користування наразі є невиправданим та наносить збитки власнику, а арешти є неактуальними та їх забезпечення відпало в силу закону.

В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, представник просив про розгляд справи у їх відсутність, з підтриманням вимог скарги у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в судове засідання повторно не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кунгурова Т. до суду повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга на дії державного виконавця підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Оскільки питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розділу VII ЦПК, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця.

Статтями 447, 447-1 ЦПК України в редакції Закону № 4094-IX від 21.11.2024 року передбачено, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Мінгістерства юстиції перебувало декілька виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 . Зокрема, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №45738648 із примусового виконання виконавчого листа №2-2914/10 від 25.11.2014 року, виданого Октябрським районним судом м.Полтави, про стягнення боргу у розмірі 171 149,36 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В листі від 26.03.2025 року за вих. № 25443 Шевченківський ВДВС зазначив, що надати копії документів неможливо, оскільки відповідно до п.2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого Наказом Міністерства юстиції 07.06.2017 року № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, відповідно останні знищено (а.с.12).

В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за номером запису про обтяження: 8742681 (спеціальний розділ) міститься запис: дата та час державної реєстрації: 16.02.2015 року; документи подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45738648 виданий 18.12.2014 року Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ; якою накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с.33).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІV (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №606-ХІV примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно з положеннями статті 11 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.52 Закону №606-ХІV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями статті 57 Закону №606-ХІV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону №606-ХІV з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону №606-ХІV).

Частиною другою статті 50 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За інформацією Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження №45738648 із примусового виконання виконавчого листа № 2-2914/10 від 25.11.2014 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення боргу у розмірі 171 149, 36 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Полтавської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль, яке було направлено за належністю по п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження ( стара редакція Закону), згідно відповіді ПФУ боржник отримувала дохід в Представництві "Дентсплай Лімітед" за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, 92, кімн. 40, що за територіальністю належить до Печерського ВДВС РУЮ у м. Києві, майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено. З посиланням на положення ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» заявнику рекомендовано звернутися до суду (а.с.13-14).

Відповідно до статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 , у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Виходячи з наведених норм права, закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 (провадження №К/9901/20268/18), яка на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахована судом при ухваленні рішення по суті скарги.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону № 1404 - VIII в діючий редакції та на момент звернення скаржника до виконавчої служби з заявою про скасування заходів примусового виконання рішення, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що повторно виконавчий документ до виконання не пред`являвся до органів ДВС, майнові претензії стягувача відсутні, строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання минув давно.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, застосування арешту майна боржника, як обмежувального заходу, доцільне лише для забезпечення реального виконання рішення і не повинно призводити до порушення статті 1 Конвенції, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця зняти арешт з майна заявника.

Суд вважає, що оскільки строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплив, виконавче провадження на час звернення зі скаргою закінчене та знищене, то подальша дія накладеного арешту на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні є безпідставною і недоцільною, а незняття арешту з майна боржника протягом тривалого часу за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 13.07.2022р. у справі № 2/0301/806/11, у постанові від 10.01.2024 року у справі №569/6234/22 (провадження № 61-2690св23). Верховний суд вважає, що незняття державною виконавчою службою арешту з майна боржника за умови виконання ним рішення суду поза межами виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право боржника підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Відтак, вимога скарги ОСОБА_1 про зобов`язання органу державної виконавчої служби скасувати арешт, накладений на її майно, за встановлених судом обставин є ефективним способом, здатним відновити право власника, і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу (понад 14 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому скаргу в частині зобов`язання вчинити дії належить задовольнити.

Водночас, скаржником не доведено протиправності дій державного виконавця щодо відмови у знятті арешту нерухомого майна з огляду на ту обставину, що матеріали виконавчого провадження знищено.

Також вимоги про зобов`язання Шевченківського відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти інші арешти в рамках цього виконавчого провадження та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення є неконкретизованими, необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката Кіндяк Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця; заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кунгурова Тетяна,- задовольнити частково.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках ВП .12.2014 року Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, за реєстраційним номером обтяження №8742681 (спеціальний розділ).

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М.Чуванова