Справа № 358/833/24 Провадження № 2/358/114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки й піклування виконавчого комітету Богуславської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач перебував у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського РУЮ Київської області від 29.08.2009 за актовим записом № 121. Під час шлюбу у позивача та відповідачкою народилася дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 07.10.2019 у справі № 358/865/19 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано. Ще до розірвання шлюбу, за домовленістю з відповідачкою ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 проживала та по даний час постійно проживає за місцем своєї реєстрації з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач з донькою ОСОБА_4 проживають у квартирі, яка належить йому на праві сумісної власності. Для дитини створені належні умови для проживання, навчання та проведення дозвілля, є необхідні меблі та побутова техніка. Донька має окрему кімнат, умебльовану згідно функціонального призначення, має місце для підготовки домашнього завдання, відпочинку, проведення дозвілля, забезпечена одягом та взуттям, канцелярським приладдям, книгами відповідно віку. Позивач ОСОБА_1 повністю опікується інтересами і потребами неповнолітньої дочки, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та за станом її здоров`ям. Позивач є офіційно працевлаштований, має нормований робочий день, постійний та стабільний дохід. Відповідачка ОСОБА_2 , хоча і зареєстрована в АДРЕСА_3 , та проживає за межами Обухівського району Київської області. Дочка ОСОБА_3 навчається у 8 класі ОЗО Богуславському академічному ліцеї № 1 Богуславської міської ради Київської області, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 . За місцем навчання дочка характеризується виключно позитивно, при цьому в характеристиці закладу освіти зазначено, що позивач ОСОБА_1 належно виховує доньку, приділяє увагу її вихованню. Дитина відвідує начальний заклад, облікована в медичних установах. Позивач постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про дочку. Також позивач зазначає, що ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері - ОСОБА_2 з дочкою, вона періодично спілкується з дитиною. Дитина ОСОБА_3 виявляє бажання і надалі проживати разом з батьком ОСОБА_1 . Через це позивач був змушений звертатися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 05 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 07 серпня 2025 року на 10 годин 00 хвилин, яке неодноразово відкладалося, останнього разу на 13.05.2025 (а.с. 25).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 13 травня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду на 05 червня 2025 року на 16 годин 00 хвилин (а.с. 67).

Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та без участі позивача, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання 05.06.2025 не з`явилася, і не повідомила суд про причини неявки, хоч належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Богуславської міської ради Калінська О.А. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву про розгляд справи без її участі, та зазначила що підтримує висновок органу опіки і піклування Богуславської міської ради Київської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради 19.07.2024 № 195/8.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який між ними розірвано рішенням Богуславського районного суду Київської області № 358/865/19 від 07.10.2019 (а.с. 12).

Під час перебування у шлюбі у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31.03.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 59, батьками дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , записано: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15).

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає з батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2024/003165853 від 29.03.2024 (а.с.14).

Згідно характеристики складеної депутатом Богуславської міської ради Вадима Ткаченка, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно. Проживає ОСОБА_1 за місцем реєстрації разом з своєю дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який забезпечує матеріальні та педагогічні умови для духовного, морального, інтелектуального й фізичного розвитку дочки (а.с.6).

З довідки ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» за №9-ок від 24.04.2024, вбачається, що ОСОБА_1 працює в ПП «ТРАНС ЛОГІСТИК» автоколона № 14 на посаді водій автотранстпортиних засобів з 17.12.2013 на підставі наказу 229-к (а.с.10).

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією технічного паспорта на квартиру та копією свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1994 №30 (а.с.7, 8-9).

Із характеристики виданої директором ОЗО Богуславського академічного ліцею №1 Катерини Івченко вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8-А класі, позитивно характеризується за місцем навчання. Батько дитини виховує доньку, приділяє увагу її вихованню (а.с.17).

Висновком органу опіки і піклування Богуславської міської ради Київської області затвердженим рішенням виконавчого комітету Богуславської міської ради 19.07.2024 № 195/8, визначено, що виконавчий комітет Богуславської міської ради як орган опіки та піклування вважає, що дитина, щодо якої порушено питання про визначення місця її проживання є неповнолітньою та має право вільно обирати місце свого проживання, а тому не може надати суду висновок щодо розв`язання спору між батьками (а.с.33, 34).

Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (стаття 10 ЦПК України).

Судом встановлено, що предметом спору є визначення місця проживання дитини з батьком.

Щодо визначення місця проживання дитини з батьком, суд констатує наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною третьою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

При цьому законодавець не визначив будь-яких альтернатив вибору місця проживання неповнолітньої (чотирнадцятирічної) дитини, як виключно нею самою, що відповідає також і вимогам визначеним ч. 2 ст. 29 ЦК України, згідно яких фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положеньст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Таким чином спірні відносини між батьками з приводу проживання дитини можуть вирішуватися судом лише, щодо малолітньої (до 14 років), а не неповнолітньої дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За змістом правого висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі №351/611/21(провадження №61-990св23) вказано, що уразі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України. У справі, яка переглядається, встановлено, що народився син і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років. Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення. Суд не може визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років за позовом когось із батьків, оскільки таке право вибору місця проживання надано законом самій дитині. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, колегія суддів Верховного Суду вважає, що підстави для визначення судом місця проживання дитини, якій виповнилось 14 років, відсутні, тому у задоволенні позовних щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, необхідно було відмовити.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2018 року у справі №537/5119/15-ц (провадження №61-1229св18), від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15 (провадження №61-10851св20), від 28 вересня 2022 року у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22).

Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, досягши чотирнадцяти років неповнолітня ОСОБА_3 має право самостійно вільно обирати місце свого проживання, батьки не в праві обмежувати її право вибору місця проживання.

Крім того, вирішення питання щодо місця проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, у даному випадку також не потребує ухвалення відповідного рішення суду, оскільки дане рішення не породжує жодних юридичних наслідків.

А тому, суд приходить до вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані достатніми доказами про наявність спору щодо визначення місця проживання дитини.

З урахуванням зазначеного, встановивши те, що на момент розгляду справи неповнолітній ОСОБА_3 , виповнилося п`ятнадцять років, враховуючи положення ч. 2 ст. 29 ЦК України та ч. 3 ст. 160 СК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дитини з батьком, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 14, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-264, 265 ЦПК України, ст. ст. 150, 160, 161 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов