Справа №155/970/25
Провадження №2-з/155/7/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

18 червня 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року до Горохівського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій останній просить суд вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка набуде статусу цивільного відповідача після подання позовної заяви до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68 кв. м., житлова площа 50,6 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_1 (Берестечківська ТГ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, з встановленням заборони на його відчуження будь-яким шляхом, перереєстрації, передачі в заставу, іпотеку, без позбавлення права користування та на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:001:1027, площею 1,4852 га з цільовим призначенням: «Для ведення особистого селянського господарства», з встановленням заборони на її відчуження будь-яким шляхом, перереєстрації, передачі в заставу, іпотеку, без позбавлення права користування.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 24 березня 2025 року, близько 21 години 05 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «БА3 А079.25» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись вулицею Ковельська в напрямку вулиці Данила Галицького у місті Луцьку, Волинської області, в порушення п. 2.3 б), 10.1, 12.1, 12.3 та 16.6 Правил дорожнього руху України, неправильно урахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху, виконуючи поворот ліворуч на перехресті, в напрямку вулиці Набережної, не дав дорогу транспортному засобу «Tesla Model S» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що рухалась АДРЕСА_2 , внаслідок чого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2025 року у справі №161/7302/25 (провадження №1-кп/161/912/25) кримінальне провадження №0001064 від 25 березня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито з нереабілітуючих підстав, а саме у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. У зв`язку з тим, що шкода спричинена майну потерпілої ОСОБА_2 не охоплюється складом кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не охоплювалася предметом висунутого звинувачення в рамках кримінального провадження, яке було закрито судом у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, тому така підлягає стягненню за рахунок страхового відшкодування та винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача зазначає, що страховою компанією винуватця ДТП буде покрито лише 157000 гривень, а не покритою лишатиметься спричинена майнова шкода в розмірі 497613 гривень, яка підлягає до стягнення з винуватця ДТП, а саме з ОСОБА_3 . Також зазначає, що з ОСОБА_3 підлягатиме до стягнення, витрати понесені потерпілою ОСОБА_2 на замовлення та проведення експертизи по визначенню матеріального збитку, вартість якої склала 12550 гривень. Окрім цього, потерпіла ОСОБА_2 також очікує понести витрати на надання професійної правничої допомоги при розгляді цивільної справи судом та вжиття заходів забезпечення позову, до його подання, що попередньо становить 40000 гривень. Таким чином, в рамках розгляду цивільної справи судом, після вжиття заходів забезпечення цивільного позову та подання цивільного позову, з відповідача ОСОБА_3 підлягатиме до стягнення загальна сума 550163 гривень. В рамках підготовки до подання цивільного позову до суду про стягнення шкоди спричиненої в результаті ДТП, потерпілою стороною було встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Сумарна оціночна вартість нерухомого майна належного ОСОБА_3 становить 476107 гривень, що є співмірним з розміром спричиненої шкоди, яка підлягає до стягнення з останнього. Враховуючи характер виниклих правовідносин, представник позивача вважає в даному випадку необхідним та повністю доцільним вжиття заходів забезпечення позову до моменту його пред`явлення до суду, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 , як особи відповідальної за спричинення матеріальної шкоди, а саме належного йому на праві власності нерухомого майна. Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову до моменту подання позовної заяви, може призвести до відчуження належного боржнику нерухомого майна, передання його в заставу третім особам, тощо. З огляду на наведене, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Сторони в судове засідання не викликались, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майна та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі №750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі №211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі №127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 12 квітня 2024 року, а право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:001:1027, площею 1,4852 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване 27 листопада 2018 року. Наведені обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 червня 2025 року.

Суд вважає, що в даному випадку наявні всі правові підстави вважати, що існує загроза відчуження вищевказаного нерухомого майна третім особам, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову, з яким позивач має намір звертатися до суду.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що арешт майна як вид забезпечення позову є співмірним з майбутніми позовними вимогами.

Арешт майна як вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, як власника майна, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, а тому таке забезпечення позову як накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку гарантуватиме виконання можливого рішення суду, при цьому, права та законні інтереси інших осіб не будуть порушені, оскільки ОСОБА_3 , як власник майна, має усі правомочності щодо нього, окрім розпорядження, яке є тимчасовим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 352, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 68 кв. м., житлова площа 50,6 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_1 (Берестечківська ТГ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, з встановленням заборони на його відчуження будь-яким шляхом, перереєстрації, передачі в заставу, іпотеку, без позбавлення права користування та на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:001:1027, площею 1,4852 га з цільовим призначенням: «Для ведення особистого селянського господарства», з встановленням заборони на її відчуження будь-яким шляхом, перереєстрації, передачі в заставу, іпотеку, без позбавлення права користування.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали невідкладно направити у Горохівський відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для виконання.

Про результати виконання ухвали Горохівським відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомити суд.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Стягувач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Боржник: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Яремчук С.М.