Номер провадження: 22-ц/813/3581/25
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Євценко Роман Ігорович , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2023 було відкрито загальне позовне провадження по даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні 05.02.2024, суд на місці ухвалив, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті, повторити належне сповіщення та повідомлення сторін по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - залишено без розгляду.

Роз`яснено позивачу його право звернутись до суду з позовом після усунення умов, що викликали залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Євценко Роман Ігорович подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ні позивач ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Євценко Р.I. не були належним чином повідомлені про дату та час проведення судового засідання у справі № 947/30792/23, яке було призначене на 20.12.2024 року. Докази зворотнього в матеріалах справи відсутні. Таким чином, у суду були відсутні підставі вважати, що ОСОБА_1 втратила інтерес до розгляду справи, оскільки, її належним чином не було повідомлено судом про розгляд справи, а напередодні попереднього судового засідання до суду було представником ОСОБА_1 , адвокатом Євценком Р.І. надіслано клопотання про відкладення судового засідання. Очевидно, що у клопотанні про відкладення судового засідання з розгляду справи №947/30792/23, що призначено на 12.12.2024 року об 11:00 год., яке було завчасно надіслане представником ОСОБА_1 , адвокатом Євценком Р.І. до Київського районного суду м. Одеси через Електронний кабінет ЄСІКС, представником ОСОБА_1 була допущена описка у даті, що призвела до помилкового зазначення 11.12.2024 року замість 12.12.2024 року. У будь-якому випадку, повторної неявки в судове засідання у ОСОБА_1 не було, адже про призначення судового засідання з розгляду справи Ло947/30792/23 на 20.12.2024 року ні позивачку, ні її представника повідомлено не було. Верховний Суд неодноразово відзначав, що однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився (постанова ВС у справі № 359/7882/19). Таким чином, судом першої інстанції передчасно, без наявних на те підстав було постановлено ухвалу про залишення позовних вимог ОСОБА_1 у справі №947/30792/23.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи на 20.05.2025 року о 15:00 годині, ОСОБА_3 не з`явився, причини неявки не повідомив, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотав, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Присутній в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Євценко Роман Ігорович не заперечував проти розгляду справи за фактичної явки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на підставі ст. 257 ч.1 п.3 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що справа неодноразово призначалась до слухання, але у судове засідання 12.12.2024 року та 20.12.2024 року позивачка та її представник повторно не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, відповідно до ст. 131 ЦПК України доказів підтверджуючих поважність причин неявки до судового засідання не надали, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Щодо клопотання представника позивачки - адвоката Євценка Р.І. про відкладення судового засідання призначеного на 11.12.2024 року, у зв`язку з участю у іншому судовому засіданні, суд не бере його до уваги, оскільки представником не надано доказів на підтвердження обставин зазначених в клопотанні, крім того судове засідання було призначено на 12.12.2024 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі статтею 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його не з`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною 5 статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних встановлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Такий висновок, узгоджується із висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №761/8849/19 (провадження №61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17 (провадження №61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц (провадження №61-9020св21).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 325/218/21 (провадження № 61-4672св22) зазначено, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності. Правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його неявка перешкоджає розгляду справи. Отже, правове значення у цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

У справі, що переглядається встановлено, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розгляд справи здійснено за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 07 грудня 2023 року о 11 годині 30 хвилин в приміщенні Київського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 3-Б.

Справа неодноразово призначалась до розгляду у судовому засіданні, зокрема деякі з таких судових засідань були проведені за участю представників сторін, в тому числі представника позивача - адвоката Євценка Р.І.

Залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.3ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач та її представник двічі поспіль 12.12.2024 року та 20.12.2024 року не з`явилися до суду, причину неявки не повідомили.

Однак, колегія судів апеляційного суду не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, оскільки при постановленні ухвали було неправильно та не в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права.

Так з матеріалів справи вбачається, що 11.12.2024 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Євценком Р.І. надіслано до суду клопотання про відкладення судового засідання призначене 11.12.2024 року о 11:00 год. Проте, як зазначає представник позивача в апеляційній скарзі, вказівка на дату судового засідання саме 11.12.2024 року було суто технічної помилкою, оскільки була допущена описка у даті, що призвела до помилкового зазначення 11.12.2024 року замість 12.12.2024 року.

При цьому, за обставин встановлених у справі, вказане клопотання не дає підстав вважати що представник позивача був належним чином сповіщений про судове засідання призначене на 12.12.2024 року, та не впливає на висновок щодо незаконності оскаржуваної ухвали, оскільки матеріали справи взагалі не містять доказів належного сповіщення учасників справи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України, та зокрема позивача та його представника у судові засідання 12.12.2024 року та 20.12.2024 року.

Тобто не відбулося повторної не явки в судове засідання належним чином повідомленого позивача (представника позивача)

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовна заява позивача підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України не ґрунтується на матеріалах справи й вимогах закону.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на с праведливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Судом першої інстанції не враховано пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини «Голдер проти Сполученого Королівства», оскільки суд не здійснив остаточного вирішення справи через заявлений ним брак компетенції. Згідно пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини «Кутіч проти Харватії» право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник Євценко Роман Ігорович - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації вартості майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 06.06.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова