Провадження № 2-о/369/206/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Козак І. А.,

при секретарі Гордієнко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку окремого провадження цивільну справу № 369/17273/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2024 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною заявою та просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що входила до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) в період з 26.04.1986 року по 25.06.1994 року, оскільки встановлення цих фактів необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії з метою отримання пенсійних виплат на підставі ч.2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, рішенням № 28 від 29.08.2024 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з тим, що нею не виконана умова проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 4 роки, до 01 січня 1993 року, тому право на призначення пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, у неї відсутнє.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 , заявник проживав за вказаною адресою в період з 20.06.1976 року по 25.06.1994 року. Відповідно до адресної картки на ім`я заявника вказано місце його реєстрації у 1986 році за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, заявник має посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.11.1993 року громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», 4 категорія постраждалого надається особі, яка постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вона станом на 01.01.1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалася в цій зоні не менше чотирьох років.

На підставі зазначеного, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Мамчик Д. О. просить суд задовольнити заяву про встановлення факту проживання з 1986 року по 1994 рік за адресою: АДРЕСА_1 , що входила до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) у повному обсязі.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. від 05.11.2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А. від 25.11.2024 року справу № 369/17273/24 призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

На виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.11.2024 року ОСОБА_1 усунула недоліки заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання 09.06.2025 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі заявника, просив задовольнити заяву та встановити юридичний факт.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у судове засідання 09.06.2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії з метою отримання пенсійних виплат на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, рішенням № 28 від 29.08.2024 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з тим, що нею не виконана умова проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 4 роки, до 01 січня 1993 року, тому право на призначення пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку, у неї відсутнє.

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 , заявник проживав за вказаною адресою в період з 20.06.1976 року по 25.06.1994 року. Відповідно до адресної картки на ім`я заявника вказано місце його реєстрації у 1986 році за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, заявник має посвідчення серії НОМЕР_1 від 09.11.1993 року громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю 4 категорії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», 4 категорія постраждалого надається особі, яка постійно проживає або постійно працює чи постійно навчається на території зони посиленого радіологічного контролю, за умови, що вона станом на 01.01.1993 року прожила або відпрацювала чи постійно навчалася в цій зоні не менше чотирьох років.

Місто Ірпінь, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106, віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Встановлення факту проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю в місті Ірпінь в період з 1983 року по 1994 рік, заявнику необхідно для того, щоб оформити пенсію по пільговій категорії, для чого необхідно надати документи для підтвердження свого проживання у зоні радіоактивного забруднення станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років.

Заявник зазначає, що іншої можливості, крім як у судовому порядку, встановлення факту постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю за період з 1983 року по 1994 рік, у неї немає, тому вона просить суд встановити факт постійного проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю в місті Ірпінь у період з 1983 року по 1994 рік.

Встановлено, що згідно з Переліком населених пунктів, віднесених до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року № 106, місто Ірпінь Київської області віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 від 13.08.1968, місцем реєстрації вказано Ірпінське міське бюро РАЦС.

Згідно довідки № 1569 від 08.10.2024 року виданої Ірпінським академічним ліцеєм «Мрія», заявник дійсно навчалась в середній ЗОШ №17 м. Ірпеня у період з 01.09.1975 року про 26.06.1985 року.

Факт проживання заявника в м.Ірпінь у період з 1983 року по 1994 рік також підтверджують сусіди, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання АДРЕСА_5 , відповідно до нотаріально завірених заяв останніх.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом п`ятим частини другої вказаної статті - потерпілими від Чорнобильської катастрофи визнаються особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року проживали або відпрацювали у цій зоні не менше 4 роки.

Заявник у заяві про встановлення юридичного факту зазначає, що вказані обставини позбавляють його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту проживання за адресою:

АДРЕСА_1 , що входила до зони посиленого радіологічного контролю

(4 зона) в період з 26.04.1986 року по 25.06.1994 року.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджені судом докази підтверджують факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що входила до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) в період з 26.04.1986 року по 25.06.1994 року.

Ураховуючи вищенаведене, оскільки встановлення вказаного факту не пов`язане зі спором про цивільне право, від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а тому, суд вважає заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що входила до зони посиленого радіологічного контролю (4 зона) в період з 26.04.1986 року по 25.06.1994 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ірина КОЗАК