Провадження № 2-о/641/82/2025 Справа № 641/2349/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Василенко О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Жамгаряна А.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Шеліпової Ю.А.,

представника ГУ ДМС України в Харківській області Гаврилюк Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шеліпової Юлії Анатоліївни, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

До Комінтернівського районного суд м. Харкова надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шеліпової Ю.А., заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в якій вона просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харків, з моменту народження проживав разом з матір`ю ОСОБА_2 , виїздив до Удмуртської АРСР та в серпні 1991 року повернувся в м.Харків. У вересні 1991 року заявник пішов до загальноосвітньої школи №100 ім. А.С. Макаренка в м. Харкові, де навчався до 10.06.1998 та отримав свідоцтво про неповну середню освіту. З 01.09.1998 був зарахований на навчання до професійно-технічного училища №18, яке закінчив 30.06.2001. ОСОБА_1 вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова від 22.02.2000 було засуджено за ч. 3 ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України (у редакції 1960 року) з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 30.08.2000. 08.11.2001 вироком Київського районного судом м. Харкова заявника було засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України (у редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі, початок строку 30.04.2001. Вирок набрав законної сили 03.12.2001. Звільнено 12.02.2004 з Харківського СІЗО за постановою Октябрського районного суду м. Харкова від 03.02.2004 на підставі ст. 52 КК України (у редакції 1960 року) умовно-достроково, невідбута частина строку покарання 1 рік 2 місяці 27 днів. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.02.2010 заявника було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України (у редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі, початок строку 18.11.2009. Вирок набрав законної сили 05.03.2010. Прибув до Харківської ВК (№ 43) з Харківського СІЗО 25.10.2010. Звільнено 17.06.2013 з Харківської ВК (№ 43) за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.06.2013 на підставі ст. 81 КК України (у редакції 2001 року) умовно-достроково, невідбута частина строку покарання 5 місяців 11 днів. Заявник, проживав на території України з моменту звільнення та по день подання цієї заяви за адресою: АДРЕСА_1 . В силу життєвих обставин, заявник ніколи не був документований паспортом громадянина України. У березні 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з метою встановлення належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України вперше. Однак, на своє звернення заявник фактично отримав лист-відмову за вих. № 6301.7- 4498/63.2-25 від 20.03.2025. Таким чином, встановлення факту проживання на території України необхідне заявникові для звернення до органів Державної міграційної служби України з метою встановлення належності до громадянства України та в подальшому оформлення паспорта громадянина України. У ОСОБА_1 , не має будь-якої іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт його проживання на території України на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3.03.2025 справа розподілена судді Василенко О.Я.

Ухвалою судді від 02.04.2025 заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Шеліпової Ю.А. залишено без руху, надано термін для усунення недоліків.

08.04.2025 на адресу суду надійшла заява представника заявника про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 08.04.2025 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні 12.06.2025 заявник ОСОБА_1 пояснив, що він в силу його способу життя ніколи не отримував паспорт громадянина Україна, але станом на 13.11.1991 постійно проживав на території України разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні 12.06.2025 представник заявника підтримала доводи, викладені в заяві, просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 у неповнолітньому віці на території України станом на 13.11.1991.

У судовому засіданні 12.06.2025 представник заінтересованої особи Гаврилюк Я.В. не заперечувала проти встановлення даного факту.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові.

Згідно з довідкою комунального закладу «Харківський ліцей № 100 Харківської міської ради» від 03.12.2024 вих. №304 ОСОБА_1 навчався у загальноосвітній школі №100 ім. А.С. Макаренка м. Харкова з 02.09.1991 по 10.06.1998 (запис в алфавітній книзі на стор. 158-159 за №28) 10.06.1998 отримав свідоцтво про неповну середню освіту серія НОМЕР_1 , про що зроблено відповідний запис за №31/1416 в книзі обліку та видачі свідоцтв про неповну середню освіту за 1998-2003 роки (а.с.8). Крім того, з цієї ж довідки вбачається, що з 01.03.2005 назву школи змінено на Харківську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №100 ім. А.С. Макаренка харківської міської ради Харківської області (наказ управління освіти Харківської міської ради від 25.02.2005 №27). 13.06.2023 Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №100 ім. А.С. Макаренка Харківської міської ради Харківської області перепрофільована та перейменована на Комунальний заклад «Харківський ліцей №100 Харківської міської ради» (рішення 16 сесії 8 скликання Харківської міської ради від 13.06.2023 №378/23).

Згідно з довідкою Хакладу професійної (професійно-технічної) освіти «Харківський професійний коледж» від 10.12.2024 за вих. №951 ОСОБА_1 за наказом від 10.09.1998 №12-К був зарахований на навчання до Професійно-технічного училища №18, а з 30.06.2001 за наказом від 02.07.2001 №13-К був відрахований зі складу учнів, у зв`язку з закінченням.

ПТУ № 18 за наказом № 380 МОН України від 13.06.2003 та наказом по ПТУ №18 № 237 від 01.07.2003 року перейменовано в Харківський професійний електромеханічний ліцей; ХПЕЛ за наказом Міністерства освіти і науки України № 590 від 30.06.2009 року перейменовано в державний навчальний заклад «Харківське вище професійне механіко-технологічне училище». З 23 грудня 2016 року змінено тип та назву Державного навчального закладу «Харківське вище професійне механіко-технологічне училище» на Державний навчальний заклад «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» (ДНЗ «Регіональний Центр») (Наказ Міністерства освіти і науки України №148 від 23.02.2016 року). З 09 серпня 2023 року змінено тип та назву Державного навчального закладу «Регіональний механіко-технологічний центр професійної освіти Харківської області» (ДНЗ «Регіональний Центр») на Заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Харківський професійний коледж» («Харківський Коледж») (Наказ Міністерства освіти і науки України №1170 від 03.11.2021 року) (а.с.9).

З відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 13.05.209 вбачається, що за обліками ГУДМС України в Харківській області мати заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться документованою паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1972 року серії НОМЕР_2 , оформленим 10.04.1981 Червонозаводським РВ ВС м. Харкова. До відповіді також додається перша та друга сторінка Ф-1 (заява про видачу паспорта) (а.с.10-12).

Відповідно до листа Департаменту інформатизації міністерства внутрішніх справ України від 22.01.2025 вих. №07-22/01-2025 станом на 24.01.2025 на обліку в інформаційно- аналітичній системі «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, перебувають такі відомості:

-22.08.2000 Комінтернівським районним судом м. Харкова засуджено за ч. З ст. 140 КК України (у редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України (у редакції 1960 року) засуджено умовно з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 30.08.2000;

-08.11.2001 Київським районним судом м. Харкова засуджено за ч. З ст. 185, ст. 71 КК України (у редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі, початок строку 30.04.2001. Вирок набрав законної сили 03.12.2001. Звільнено 12.02.2004 з Харківського СІЗО за постановою Октябрського районного суду м. Харкова від 03.02.2004 на підставі ст. 52 КК України (у редакції 1960 року) умовно-достроково, невідбута частина строку покарання 1 рік 2 місяці 27 днів;

-09.02.2010 Червонозаводським районним судом м. Харкова засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ст. 70 КК України (у редакції 2001 року) до 4 років позбавлення волі, початок строку 18.11.2009. Вирок набрав законної сили 05.03.2010. Прибув 25.10.2010 до Харківської ВК (№ 43) з Харківського СІЗО. Звільнено 17.06.2013 з Харківської ВК (№ 43) за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.06.2013 на підставі ст. 81 КК України (у редакції 2001 року) умовно-достроково, невідбута частина строку покарання 5 місяців 11 днів (а.с.13-14).

До листа додано копію дактилоскопічної картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків (а.с.15).

Згідно з довідкою, виданою Благодійною організацією «Благодійний фонд «Сіон-Харків» від 07.04.2025 №035 ОСОБА_1 перебуває та проживає у центрі ресоціалізації «Сіон-Харків» за адресою: АДРЕСА_2 . Йому надано ліжко місце та триразове харчування.

Як вбачається з відповіді ГУ ДМС України в Харківській області б/н, ОСОБА_1 07.03.2025 звернувся до ГУ ДМС України в Харківській області з метою встановлення належності до громадянства України та оформлення паспорта громадянина України. Однак, в письмовій формі, заявнику було відмовлено та роз`яснено, що для встановлення належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них ) або іншим її законним представником, подає свідоцтво про народження та судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13листопада 1991 року (а.с.16-17).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ), яка була приведена судом до присяги, пояснила, що вона з 1986 року працювала вчителем загальноосвітньої школи №100 ім. А.С. Макаренка м. Харків. З 02.09.1991 по 10.06.1998 в цій школі навчався ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пояснила, що вона була класним керівником заявника та викладала в їхньому класі українську мову та літературу. ОСОБА_1 добре пам`ятає та відразу впізнала, знала добре його матір - ОСОБА_2 , доводилося часто бувати у них вдома, виконуючи свої функції класного керівника.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пп. «а» п. 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006 (надалі за текстом - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Відповідно до абз. 1 пп. «в» п. 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Згідно з положеннями п. 10 Порядку для встановлення відповідно до п. 1 та 2 ч.1 ст.3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів:

-довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

-довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

-документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;

-копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

-судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

-судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

За наведеного слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібних правових висновків дійшов Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18, провадження № 61-6498св20, від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19, провадження № 61-16116св20.

Дати 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року пов`язані із датою проголошення незалежності України та моментом набрання чинності Законом України «Про громадянство України», і відповідно надає право на громадянство.

Встановлені судом обставини справи, наведені факти у своїй сукупності та взаємозв`язку дають можливість дійти висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно проживав у неповнолітньому віці на території України за станом на 13 листопада 1991 року і до теперішнього часу.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) необхідно заявнику для подальшого звернення до відповідних органів Державної міграційної служби України з метою отримання паспорта громадянина України, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку та про задоволення заяви.

Керуючись ст. 2, 12, 19, 81, 89, 263, 265 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неповнолітньому віці на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, юридична адреса: 61057, м. Харків, вул. Римарська 24, .

Суддя О.Я.Василенко