справа № 156/370/25
Провадження № 2/156/210/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2025 року сел.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі
головуючого судді Бєлоусова А.Є.,
з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 9168,00 грн.,
ВСТАНОВИВ:
1. Стислий виклад позиції позивача
1.1. Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі ТОВ, позивач) Пилипчук Аліна Сергіївна (діє на підставі довіреності керівника юридичної особи від 27.12.2024 № 2712/25-05) звернулася 01.04.2025 до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 9168,00 грн.. Вказана позовна заява надійшла до Іваничівського районного суду Волинської області 02.04.2024 (вх. № 1434/2025).
1.2. Представниця позивача зазначає, що 06.02.2024 між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 06.02.2024-100000879, цей договір підписаний відповідачем після проходження ідентифікації шляхом використання системи BankID Національного банку України. За цим договором відповідач отримав від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору.
1.3. За твердженнями позивача, ТОВ був наданий ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 6000,00 грн.; мета отримання коштів придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 28 днів з дня надання кредиту; дата надання кредиту 06.02.2024; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору 492,75 % річних від суми кредиту (денна процентна ставка - 1,62 %); кредит надається без забезпечення у виді застави.
1.4. Кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві.
1.5. У зв`язку з неповерненням коштів ОСОБА_1 позивач звертається до суду за захистом порушеного права, просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 6000,00 грн., прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 2268,00 грн.. та 900,00 грн. комісії.
1.6. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом, позивач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Представниця ТОВ Пилипчук А.С. у тексті позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без участі представниці позивача.
2. Стислий виклад позиції відповідача
2.1. На адресу відповідача рекомендованим поштовим відправленням була направлена копія позовної заяви (з додатками) та судова повістка, згадані відправлення повернуті на адресу суду відділенням АТ «Укрпошта» з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання».
2.2. Відповідача було двічі повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», відповідач для участі в судовому розгляді справи не прибув, про наявність поважних причин для цього суду не повідомив, відзиву на позов не надав, будь-які заяви (клопотання) від ОСОБА_1 до суду не надходили.
2.3. Згідно з ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
2.4. Оскільки у справі № 156/370/25 всі згадані умови дотримані, суд в ухвалі від 06.06.2025 прийняв рішення про здійснення заочного розгляду справи за правилами гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі
3.1. За час судового розгляду справи № 156/370/25 від сторін будь-які додаткові заяви (клопотання) до суду не надходили.
3.2. Ухвалою судді від 08.04.2025 позовна заява ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 9168,00 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 08.05.2025 на 10 год 30 хв.
3.3. У зв`язку з неявкою до суду відповідача для участі в засіданні, призначеному на 08.05.2025 на 10 год 30 хв, відкладено судове засідання в розглядуваній справі на 06.06.2025 на 13 год 00 хв, про що повідомлені сторони.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).
4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.5. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основний вид діяльності - 64.92, інші види кредитування (а. с. 23).
4.6. Між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 06.02.2024 № 06.02.2024-100000879, цей договір підписаний відповідачем після проходження ідентифікації шляхом використання системи BankID Національного банку України. За цим договором відповідач отримав від ТОВ фінансовий кредит для задоволення власних потреб в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору (а. с. 11-18).
4.7. Цей договір укладений у сторонами письмовій формі шляхом обміну документами (заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору). Такі документи підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора Е113 (а. с. 11-18). Згідно з указаним договором кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник бере на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
4.9. Згідно з наданою представником позивача довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором від 06.02.2024 №06.02.2024-100000879 заборгованість ОСОБА_1 становить: 6000,00 грн. - основний борг; 2268,00 грн. - проценти; 900,00 грн. комісія; разом - 9168,00 грн.; проценти за кредитом нараховані за період з 06.02.2024 по 04.03.2024 (а.с.9).
4.10. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було.
5. Оцінка суду
5.1. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого.
5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.
5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
5.11. На підтвердження існування договірних відносин між ОСОБА_1 (як позичальником) та ТОВ (як кредитором) позивачем у справі були надані заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору, таблиця обчислення загальної вартості кредиту, паспорт споживчого кредиту (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту тощо), паспорт споживчого кредиту (а. с. 11-12). Вказані документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е113. Відповідач у справі № 156/370/25 не оспорює факту укладення між ним та ТОВ кредитного договору, отримання ним позичених коштів на суму 6000,00 грн.. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку ОСОБА_1 зазначив у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки кредитором було укладено договір від 06.02.2024. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять.
5.12. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_1 та ТОВ виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримав кошти в розмірі 6000,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконав.
5.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, кредитор має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 простроченої заборгованості за кредитом.
5.14. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
5.15. Водночас згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання в цивільному праві має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності, справедливості (ч.3 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
5.16. Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (зі змінами) визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит (ч.1 ст. 3 згаданого Закону). Згідно з п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
5.17. Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , уклавши з ТОВ договір від 06.02.2024 № 06.02.2024-100000879, отримав саме споживчий кредит. Для визначення розміру відсотків, що підлягають сплаті позичальником за користування наданим йому кредитом, у договорі застосовані поняття «процентна ставка» (фіксована процентна ставка у розмірі 1,35 % за 1 день користування кредитом), «денна процентна ставка» (загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом установленого строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту, денна процентна ставка становить 1,62%) (п.6,7 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору від 06.02.2024).
5.18. Водночас варто зауважити, що згідно з ч. 4,5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, (де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої таким чином, не може перевищувати 1 %. Вказані положення Закону були чинними станом на дату укладення договору між ТОВ та ОСОБА_1 ..
5.19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № № 14-53цс21) зазначено, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку.
5.20. Надана стороною позивача довідка розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором від 06.02.2024 № 06.02.2024-100000879 фактично не містить будь-яких математичних обчислень процентів за користування кредитом, у цьому документі лише наведена інформація про те, що заборгованість ОСОБА_1 за процентами становить суму 2268,00 грн.. Отже, суд не вважає нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачеві таким, що відповідає встановленому публічному порядку (нормам ч. 4,5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»), тому вимоги ТОВ у частині стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом задоволенню не підлягають.
5.21. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача разової комісії у розмірі 900,00 грн., безпосередньо передбаченої кредитним договором (п. 9 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору), є правомірними, оскільки видача кредиту позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок здійснювалась із використанням стороннього сервісу (Інтернет еквайрингу).
5.22. Таким чином, позовні вимоги ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 6000,00 грн. основної суми боргу, 900,00 грн. комісії, а всього 6900,00 грн..
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 01.04.2025 № СЦ0009573 про перерахування коштів через АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (а. с. 1). Про наявність інших судових витрат в цивільній справі № 156/370/25 сторона позивача не заявляла.
6.3. Відповідач ОСОБА_1 не заявляв про наявність понесених ним судових витрат в цивільній справі № 156/370/25.
6.4. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.5. Оскільки рішенням суду від 11.06.2025 у справі № 156/370/25 вимоги майнового характеру ТОВ до ОСОБА_1 були задоволені частково (у межах суми 6900,00 грн.), то суд з використанням принципу пропорційності стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1823,14 грн..
Керуючись ст. 3, 11, 13, 15, 16, 207, 509, 512, 514, 526, 527, 530, 639, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на підставі договору про споживчий кредит від 06.02.2024 № 06.02.2024-100000879 кошти 6000,00 грн. основної суми боргу, 900,00 грн. комісії, а всього 6900 (шість тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом відмовити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) гривні 14 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України (на стадії ухвалення судового рішення) складений 11.06.2025.

Учасники справи:

1) позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 37356833; юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, Україна, поштовий індекс 01032);

2) відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Головуючий у справі суддя А. Є. Бєлоусов