Справа № 691/932/24
Провадження № 2-др/691/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

05 лютого 2025 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л. П., за участі секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву представника позивача про розподіл судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

На адресу суду 08.01.2025 від представника позивача надійшла заява про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141 ЦПК України, яка з урахуванням протоколу про передачу судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2025 надійшла до провадження.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 19.12.2024 року у справі № 691/932/24 частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № АЦ-00398 від 12.04.2007 року в розмірі 196 868,92 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Від представника позивача Мілованової О. М. до суду надійшла заява про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141 ЦПК України, у якій просила суд поновити ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" строк для подання такої заяви, прийняти її до розгляду, та стягнути із ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 21 280,83 грн згідно договору № 22-02-2024/44 про надання адвокатсььких послуг (правової допомоги) від 22 лютого 2024 року. Заява мотивова тим, що 07.01.2025 року до "Електронного кабінету" в підпистемі "Електронний суд" ЄСІТС заявника надійшло Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2024 року по справі № 691/932/24, котрим частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до ОСОБА_1 про стягнення нарахованого розміру плати за користування кредитом, 3%-річних та інфляційних втрат у звязку із неналежним та несвоєчасним виконанням грошового зобовязання на підставі договору № АЦ-00398 від 12.04.2007року, заочного Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28 грудня 2011 року по справі № 2-884/11 та Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2012 року, котрі набрали законної сили. ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" в позовній заяві вих. № 13-2/08 від 13 серпня 2024 року повідомило про те, що із врахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) змушений понести витрати, пов`язані із розглядом відповідного позову, об`єм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо, адже невідомо коли спір остаточно буде вирішений. Із зазначенням, що орієнтовний розмір понесених судових витрат, не буде перевищувати вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки ананлогічного роду здійсненя комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами Адвокатів відповідного регіону та/або Радами Адвокатів регіону найближного до місця надання послуг (виконання робіт). При цьому, було доведено до відома суду про те, що попередньо сторони договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) керуються тим, що вартість однієї години роботи виконавця складає від 1 400,00 грн до 1 700,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому на більше 8-12 годин), участь у судовому засіданні (за необхідності), вартість участі у котрому складає 2 500,00 грн, розмір гонорару не перевищувати 7-12% від ціни позову. Витрати, які поніс позивач в розмірі 21 280,83 грн згідно договору № 22-02-2024/44 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22 лютого 2024 року адвокату Грищенко О. М. є витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. ст. 133, 137 ЦПК України. Грищенко Олександр Миколайович є адвокатом на підставі свідоцтва № 3888 про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого на підставі рішення № 35-8-36 Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29 жовтня 2009 року, та має відповідне посвідчення адвоката. Відповідно до пункту 3.2. договору № 22-02-2024/44 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22 лютого 2024 року, сторони погодили/визначили, що замовник повинен здійснити сплату грошових коштів (виконання грошового зобовязання) наступним чином: 100% вартості наданих послуг та/або виконаних робіт відповідно до акту здачі-прийняття виконаних робіт та наданих послуг, оплачуються протягом 30 календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції за результатами завернення розгляду судом позовних вимог замовника. Адвокат Грищенко О. М. із врахуванням акту від 08 січня 2025 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) надав замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між стронами позову, консультації з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з боржника обрахованого боргу, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, цивільно процесуального та виконавчого законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосується зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обовязків виконавця за даним договором. Загальна вартість вказаних послуг склала 21 280,83 грн. Зміст та сутність акту здачі-приймання виконаниих робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08 січня 2025 року до договору № 22-02-2024/44 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22 лютого 2024 року, у повному обсязі відповідає правовій позиції Верховного Суду в частині здійснення розподілу судови витрат на правничу допомогу, котра викладена в Постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по судовій справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Зазначає, про неприйнятність позиції щодо надмірності та завищеності розміру судових витрат на правову допомогу, з огляду на те, що осба-адвокат, котра має значний досвід, правову кваліфікацію у сфері права, постійно підвищує свій рівень знань, приймає участь у різного роду онлайн семінарах та лекціях, весь свій вільний час приділяє обраному виду діяльності, не може отримувати відповідну та гідну оплату праці за якісно результативну виконану роботу (надані послуги) та має отримувати або на рівні, або навіть і менше (з огляду на запропоновану судом розмір оплати праці) ніж студент-правник або особа-адвокат, котра лише приступила до заняття адвокатською діяльністю та наразі не має дозвіду роботи та правової кваліфікації у сфері права. Відповідна можлива процесуально-правова позиція суду може суперечити та не відповідати вже тривалий час встановленим критеріям держави (котрими також керувались та вимушені дотримуватись судді відповідної судової інстанції), що досвід, рівень знань як науковий, так і практичний, рівень та якість кваліфікації у сфері права є визначальним при обрані та вступу на зайняття певної посади (керівника, заступників, начальника відділу, тощо) у відповідному підрозділі (сфери державного управління, правоохоронних органах, судових органанх, тощо) та відповідного рівня (районного, місцевого, обласного, тощо). Поряд із тим, що всі судді є правниками, робота адвоката та/або адвокатська діяльність не може зводитись нанівець, послуги та праця, котра перебувала часу їх надання та виконання, повинна відповідати рівню достату життя із врахуванням соціально-екномічних показників та необхідності їх забезпечення/підтрримання - сплата податків, різного роду платежів та внесків за підтримання професійної діяльності, а також мінімального рівня проживання (комунальні платежі, харчування, тощо). ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" обєктивно, не по власній волі та рахунок власної бездіяльності пропущено строк, визначений пунктом 8 статті 141 ЦПК України. Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 19 грудня 2024 року по справі № 691/932/24 було оголошено судом у судовому засіданні 19 грудня 2024 року за відсутності представника заявника. 07 січня 2025 року дане рішення надійшло до позивача. ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" невідкладно та одразу після настання обізнаності заявника із вказаними обставинами, в накоротші строки звернулося до суду із даною заявою. І, лише Городищенський районний суд Черкаської області уповноважений та здатний захисти права та охоронювані законом інтереси при зверненні заявника із даною заявою про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141 ЦПК України.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 28.01.2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду, призначено судове засідання з повідомленням учасників справи.

В судове засідання учасники не зявились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Заявник (представник позивача) ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" Мілованова О. М. в заяві просила суд розгляд заяви про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141 ЦПК України, здійснити по суті за відсутності представника ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС". Відповідач ОСОБА_1 без повідомлення причин. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд заяви у її відсутності, до суду не надходило.

У звязку з чим, розгляд вказаної заяви проводився у їх відсутності, на підставі ч. 4 ст. 270 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18.12.2009 року № 14, надано розяснення, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах.

Відповідно до вимог частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 27 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події з якою повязано його початок.

На строк, встановлений ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів понесених судових витрат, поширюються положення ч. 1 ст. 127 ЦПК України щодо можливості його поновлення. На це звернув увагу Касаційний цивільний суд у справі № 752/1962/22.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Із справи вбачається, що рішення суду від 19.12.2024 року в судовій справі № 691/932/24 до "Електронного кабінету" в підпистемі "Електронний суд" ЄСІТС позивача (заявника) ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшло 07 січня 2025 року. Заява представника позивача (заявника) Мілованої О. М. про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 43, 48, 49, 133, 137, 141 ЦПК України, надійшла в суду 08.01.2025 ЕС 32/25-Вх, а 27.01.2025 заведено обліково-статистичну картку на справу, здійснено розподіл заяви та передано судді (раніше визначеному складу суду) для розгляду.

Ураховуючи викладене, приймаючи доводи заявника викладені у заяві щодо поновлення строку на подання даної заяви, суд приходить до висновку, що вказані причини його пропуску є поважними, а тому заявнику слід поновити строк на подання даної заяви.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Тлумачення положень статті 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення - засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги (Постанова Верховного Суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 (провадження № 61-10719св23).

Оскільки, в рішенні суду від 19 грудня 2024 року у справі № 691/932/24, яким частково задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, слід ухвалити додаткове рішення.

За змістом частини 1 пункту 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в звязку із розглядом справи.

Позивачем/заявником ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС", на думку суду, було дотримано вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України та подано як відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів, так і докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом встановленого строку. Так, у позові зазначено, що ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" зобовязується із врахуванням 8 статті 141 ЦПК України, у випадку настання існування/понесення судових витрат у даній справі, повідомити про це суд. Повідомляє, що у майбутньому із урахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) визначать витрати, обєм, розмір та обсяг котрих на сьогодні визначити неможливо. Орієнтовний розмір понесених судових витрат у звязку із існуванням позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу, що попередньо сторони договору погодили, що вартість однієї години роботи виконавця складає від 1 400,00 грн до 1 700,00 грн (в залежності від різного роду умов та чинників, де орієнтовна загальна кількість годин визначається на рівні в цілому на більше 8-12 годин), участь у судовому засіданні (за необхідності), вартість участі у котрому складає 2 500,00 грн, розмір гонорару не перевищувати 7-12% від ціни позову.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, суду надано: договір № 22-02-2024/44 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 22.02.2024 року; акт прийому-передачі документів від 22.02.2024 року; акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.01.2025 року до договору № 22-02-2024/44 про надання адвокатсььких послуг (правової допомоги) від 22 лютого 2024 року, на загальну вартість 21 280,83 грн (вартість однієї години правової допомоги/роботи складає 1 500,00 грн, кількість годин - пять, додаткова оплата (гонорар "успіху") адвоката - 13 780,83 грн); повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску (форма № 2-ЄСВ) від 19.03.2014; Довідка про взяття на облік платника податків (форма № 4-ОПП) від 18.02.2014.

За таких обставин, враховуючи, що позивач (заявник) ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" документально підтвердили витрати на професійну правничу допомогу, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18, № 922/2685/19, визначено, що суд не зобовязаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у судовій справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19, провадження № 14-202цс21).

Суд зауважує, що дана справа не належить до складних справ за критеріями предмету та підстав позову, кількості учасників та предмету доказування, така була призначена до розгляду у спрощеному провадженні. Та, враховуючи результат розгляду справи, обсяг робіт виконаних адвокатом (наданих послуг), значимість спору для сторін, а також критерій розумності розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу - 21 280,83 грн (відповідач не повинен нести тягар вказаних витрат у наведеному розмірі та відшкодовувати їх, покладення таких на відповідача є необґрунтованим та надмірним за даних умов) є завищеним та неспівмірним із складністю даної справи.

Тому, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 5 906,10 гривень (3% від суми задоволениих вимог) на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, та буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 127, 133, 137, 141, 142, 247, 259, 263, 265, 268, 270, 353, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк на подання заяви про розподіл судових витрат.

Заяву представника позивача ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" Мілованової О. М. про розподіл судових витрат, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (, адреса: 03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 40, офіс 315) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 906,10 грн (пять тисяч девятсот шість гривень 10 копійок).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. П. Синиця