Справа № 169/208/25
Провадження № 2/169/210/25
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О.В.,

за участю секретаря Гаврилюк Н.В.,

Справа № 169/208/25

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Турійськ Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за серпень 2024 року, листопад і грудень 2024 року в сумі 46186,65 гривень і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 01.01.2025 року по 14.03.2025 року в сумі 41662,56 гривень перерахувавши на картковий рахунок. Ухвалою суду від 17.03.2025 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

14.04.2025 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в частині стягнення заробітної плати, оскільки заробітну плату за серпень 2024 року отримав.

Ухвалою суду від 02.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» в судове засідання свого представника не спрямували, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався. 13.05.2025 року спрямував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свою думку щодо позовних вимог не висловив.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст.47 КЗпП України передбачено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити неоспорювану ним суму.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8лютого 1995р.№ 100 (далі Порядок №100).

Абзацом 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 09.01.1992 року, ОСОБА_1 1 відповідно до наказу № 252 від 09.12.2022 року, з 13.12.2022 року прийнятий молодшим оператором заправних станцій АЗС № 30 ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО».

Відповідно до вказаної копії трудової книжки, позивача 31.12.2024 року, відповідно до наказу № 480-к/в від 26.12.2024 року, звільнено з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП.

З довідки про заробітну плату для розрахунку виплат працівника ОСОБА_1 за 01.11.2024 року 31.12.2024 року, встановлено, що заборгованість ТОВ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» по заробітній платі перед позивачем становить 34813 грн. 71 коп. (визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів), середньоденний заробіток 570 грн 72 коп.

Таким чином, на час розгляду справи в суді, заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 34813,71 грн.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні по день фактичного розрахунку.

Число робочих днів за період з 01.01.2025 (з дня звільнення) по 18.06.2025 року (день винесення рішення у справі ) становить 120 ( 23 робочих дні у січні 2025 року + 20 робочих днів у лютому місяці + 21 робочий день у березні 2025 року + 22 робочих дні у квітні 2025 року+ 22 робочих дні у травні 2025 року + 12 робочих дні у червні 2025 року= 120) робочих днів.

Згідно зазначеного вище особового рахунку працівника встановлено, що розмір середньої заробітної плати середньоденного заробітку становить 570,72 грн.

Таким чином, з врахуванням середньоденного заробітку, заробітна плата за час затримки розрахунку становить 68486,4 грн. (середньоденний заробіток 570,72 грн) х 120 (кількість робочих днів за період з 01.01.2025 року по 18.06.2025 року).

Кількість робочих днів обрахована з врахуванням правил ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», згідно яких у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53, частини першої статті 65, частин третьої - п`ятої статті 67, статей 71, 73, 78-1Кодексу законів про працю України та частини другої статті 5 Закону України «Про відпустки».

Суму заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 430 ЦПК України, суд також допускає рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць (570,72х23=13110 грн.) до негайного виконання.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 висловив правову позицію про те, що передбачена п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пільга щодо сплати судового збору вищевказане положення Закону не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Таким чином, за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку повинна була б бути оплачена позивачем судовим збором при зверненні до суду.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, а вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку не була оплачена судовим збором при зверненні до суду, то з відповідача, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст. ст. 79-81, 141, 258, 259, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» задовольнити повністю.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» на користь ОСОБА_1 :

- 34813,71 грн заборгованості із заробітної плати за листопад-грудень 2024 року, з яких відрахувати податки та інші обов`язкові платежі;

- 68486,40 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.01.2025 по 18.06.2025, до яких не входять нарахування з податків і зборів.

Рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць в розмірі 13110 грн (без врахування нарахувань з податків і зборів) підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО» в дохід держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18.06.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВОЛИНЬ-ПАЛИВО», , юридична адреса: м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 3, Луцький район, Волинська область.

Суддя О.В. Ковальчук