Справа № 550/528/25
Провадження № 2/550/284/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Литвин В.В.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Факторинг партнерс» (далі також позивач) до ОСОБА_1 (далі також відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.08.2023 між ТОВ «Качай гроші» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено договір кредитної лінії № 00-9246819 (далі також Кредитний договір), який підписано електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора.

На підставі договору факторингу № 1-10042024 від 10.04.2024 право вимоги за вказаним Кредитним договором перейшло до позивача.

Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці фінансовий кредит в сумі 5 000,00 грн. строком на 120 днів, до 20.12.2023, стандартна процентна ставка 2,5% в день, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним і комісію.

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, кредит не повернула, проценти за користування ним та комісію у встановленому порядку і розмірі не сплатила, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки 15 375,00 грн. заборгованості, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000,00 грн., заборгованості за несплаченими процентами в сумі 10 125,00 грн., заборгованості за комісією в сумі 250,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді від 30.04.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також зазначено про право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідачка у визначений судом строк, 09.05.2025, подала відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві, зокрема з тієї підстави, що її чоловік з 2021 року перебуває на військовій службі за контрактом, та просила в позові відмовити (а.с. 72-77).

15.05.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій заперечення відповідачки проти позову відхилив та просив позов задовольнити повністю (а.с.82-85).

Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін до суду не надходили.

З урахуванням викладеного, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи та підтвердження їх наявними у матеріалах справи доказами, суддійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Качай гроші» та відповідачкою 22.08.2023 укладено договір кредитної лінії № 00-9246819, згідно з умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 5 000,00 грн на строк 120 днів, до 20.12.2023, відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і комісію у терміни, встановлені договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Даний Кредитний договір укладено в електронній формі та є письмовим правочином, який відповідає вимогам ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами.

Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 120 днів, до 20.12.2023, розрахунковий період зі сплати процентів кожні 20 днів.

Згідно з п. 1.5. Кредитного договору нараховується комісія за надання кредиту у розмірі 5% від суми кредиту та становить 250,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.4.2. Кредитного договору стандартна процентна ставка складає 2,5% в день.

Згідно з п. 2.8. Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту позичальниці № НОМЕР_1 .

Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів та зарахування на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих. № 647/04 від 22.04.2024 (а.с.22-25).

Відповідачка, у свою чергу, умови Кредитного договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 15 375,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000,00 грн., заборгованості за несплаченими процентами в сумі 10 125,00 грн., заборгованості за комісією в сумі 250,00 грн, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-9246819 від 22.08.2023, здійсненим первісним кредитором за період 22.08.2023 10.11.2023 (а.с. 26).

На підставі договору факторингу № 1-10042024 від 10.04.2024 (а.с. 28-40), укладеного між ТОВ «Качай гроші» і позивачем, згідно з витягом з Реєстру боржників до кредитного договору № 00-9246819 від 22.08.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 00-9246819 (а.с. 41).

Після набуття права грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 00-9246819 позивач жодних нарахувань не здійснював.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення умов Кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 530, 1054 ЦК України відповідачка на дату пред`явлення позову кредит не повернула, проценти за користування ним та комісію не сплатила.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суду не надано доказів виконання відповідачкою грошового зобов`язання за кредитним договором № 00-9246819 від 22.08.2023, а також доказів щодо неправильності або необґрунтованості наданого позивачем розрахунку, не надано суду власного контррозрахунку заборгованості.

Викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідачки, що ґрунтуються на твердженні про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців на членів їх сімей», судом до уваги не беруться, оскільки відповідачкою не надано жодного доказу на підтвердження наявності у неї статусу особи, на яких поширюється дія зазначеної норми вказаного закону.

Зокрема, згідно з довідкою № 337 від 06.05.2025, виданою начальником штабу військової частини НОМЕР_2 та доданою відповідачкою до відзиву, сержант ОСОБА_2 дійсно перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 з 03.09.2021 по теперішній час.

Однак, згідно з положеннями ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців на членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, чинній на час спірних правовідносин, тобто у період, під час якого нараховувались проценти за користування кредитом) ця норма стосувалася: 1) військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; 2) військовослужбовців під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з наведеною редакцією ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців на членів їх сімей» дружини (чоловіки) військовослужбовців до осіб, на яких поширювалася дія вказаної норми, не належали.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача належить стягнути 15 375,00 грн. заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9246819 від 22.08.2023, з яких 5 000,00 грн.заборгованість за тілом кредиту, 10 125,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 250,00 грн. комісія за надання кредиту.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 422,40 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідачки 9 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підтвердження цих витрат позивачем надано копії: договору № 02-09/2024-5 про надання правової допомоги від 02.09.2024, укладеного між ТОВ «Факторинг партнерс» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (а.с. 46-48); заявки на надання юридичної допомоги № 13 від 01.03.2025 (а.с. 49); витягу з Акта № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 (а.с. 50) тарифів та послуг ФОП Макєєва Є.Ю. (а.с. 51).

Розглянувши та оцінивши зазначені докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

Надані позивачем докази не містять підтвердження того, що правова допомога, пов`язана з розглядом даної справи, надана позивачу адвокатом.

Разом з тим, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 тачастини третьої статті 141 ЦПК України.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 509, 514, 525, 526, 530, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9246819 від 22.08.2023 в сумі 15 375 (п`ятнадцять тисяч триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс», м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя В.В. Литвин