Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/3256/24
Номер провадження № 2/711/414/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Кондрацька Н.М.,

при секретарі: Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник за довіреністю Лановий Євген Миколайовича, який діє в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» звернувся через систему «Електронний суд» до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту № 103587972. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб- сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Правила надання фінансових кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця.

Відповідно до умов Кредитного договору, цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього Договору (у т.ч. Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством) або окремих умов цього Кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього Кредитного договору (індивідуальної частини) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей Кредитний договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними. Хронологія вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання відповідачем SMS на номер Відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у Кредитному договорі - «Порядок укладення договору». У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору.

Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 10000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України. У подальшому, 08.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 04Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

У подальшому, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг- Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021.

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 43000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками - 33000 грн.; заборгованість за комісією 00,0 грн.; заборгованість за пенею - 00,0 грн.

Враховуючи те, що в Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №001 міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, надаємо Витяги з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги №001, що містить лише дані відповідача.

Керуючись ст. 512 - 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору № 103587972 від 18.03.2021 позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 103587972 від 18.03.2021. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.

Крім того, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» повідомляє, що було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021.

Щодо орієнтовного розрахунку судових витрат, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» повідомляє, що судові витрати позивача складаються зі сплаченого ним судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу, у розмірі 6000,00 грн.

На підставі викладеного, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021 у розмірі 43000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 6 000,00 грн.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19.11.2024 указану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2024, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 707/3256/24 (провадження № 2/711/3356/24).

Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження, у справі призначено судове засідання з викликом сторін.

Представником відповідача адвокатом Давидюком А.Ю. 30.01.2025 до суду подано пояснення по справі та заяву про застосування строку позовної давності, у яких зазначає, що враховуючи, що відповідачем пропущений строк на подачу відзиву на позовну заяву просить прийняти дані пояснення по справі, долучити їх до матеріалів справи та врахувати при винесенні рішення. Так, щодо нарахування заборгованості за відсотками в розмірі 33 000 гривень зауважує, що 18.03.2021 відповідач по справі ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Міолан» договір про споживчий кредит № 103587972, відповідно до пункту 1.2 якого сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн. у валюті українські гривні. Відповідно до п. 1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 18.03.2021. Відповідно до п. 1.4 Договору, термін (дата) повернення кредити і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 17.04.2021. Відповідно до п. 1.5.2 Договору, проценти за користування кредитом: 3000 грн. Таким чином, нараховані позивачем 33 000 гривень процентів за користування кредитом, є фактично нічим не підтвердженим намаганням стягнути з відповідача надмірні кошти. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій викладена правова позиція стосовно того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, вважає що після завершення строку кредитного договору банк не може нараховувати відсотки за кредитом, а повинен задовольнятися лише 3% річних та інфляційними нарахуваннями. Отже, на його думку, враховуючи той факт, що кредитний договір був укладений строком на 30 днів, то і нарахування відсотків за його користування більш як за період 30 днів є неправомірним та суперечить нормам чинного законодавства, відповідач не має права нараховувати відсотки за користування кредитом більш як в межах визначених договором, а саме 3 000 гривень.

Стосовно строку позовної давності вказує, що договір про споживчий кредит № 103587972 ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» 18 березня 2021року, за яким сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 гривень та надається строком на 30 днів з 18.03.2021. Відповідно до п. 1.4 Договору, термін (дата) повернення кредити і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.04.2021 року. Враховуючи, що умовами договору було визначено конкретний строк виконання умов договору, а саме до 17 квітня 2021 року, то позивач по справі був обізнаний про порушення свого права 18 квітня 2021 року. Відповідно до п. 1 ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Так стягнення процентів за користування кредитом є штрафними санкціями та до них має застосовуватись строк позовної давності в 1 рік. Стосовно стягнення заборгованості основного боргу, то у відповідності до положень ст. ст. 256-257 ЦК України застосовується строк позовної давності у три роки. Так як кредитний договір, я був кладений 18 березня 2021 року, та мав бути виконаний до 17 квітня 2021 року, то і перебіг позовної давності по не виконання умов кредитного договору розпочався саме 18 квітня 2021 року. Трьох річний строк, коли позивач мав право на звернення до суду з позовною заявою сплинув 18 квітня 2024 року. Позивач же натомість, звернувся до суду з позовною заявою лише у листопаді 2024 року, тобто після закінчення строку. Таким чином, враховуючі наведені вище норми чинного законодавства України, Позивач прострочив строк позовної давності. Тож просить застосувати строк позовної давності по даній справі, що є підставою та відмови у позові.

Щодо права на звернення позивача з позовною заявою до відповідача зазначає наступне. Аналізуючи положення законодавства, права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором. Позивач, звертаючись зі своєю позовною заявою до відповідача в листопаді 2024 році та просить стягнути з нього суму заборгованості посилаючись на своє право отримане в 2022 році, але фактично не надає належні та достатні докази отримання права на стягнення заборгованості саме по кредитному Договору № 103587972 від 18.03.2021. Таким чином просить застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові та у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

У свою чергу представником позивача 10.02.2025 було подано додаткові пояснення у справі, у яких наводить контраргументи на подані пояснення представника відповідача. Щодо нарахування заборгованості за відсотками. Так, 18.03.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено договір про споживчий кредит № 103587972 на суму 10 000,00 грн. строком на 30 днів (до 17.04.2021). Пункт 1.5.2 Договору передбачає проценти за користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн., що нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Пункт 1.6 Договору встановлює стандартну (базову) процентну ставку 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Пункти 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Договору регламентують умови продовження строку кредитування (пролонгації) та нарахування процентів на пільгових або стандартних умовах. Згідно зі ст. 1048, 1056-1 ЦК України, проценти за користування кредитом є платою за користування грошима і відрізняються від трьох процентів річних за ст. 625 ЦК України, які є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду (постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц) роз`яснила, що право кредитора нараховувати договірні проценти припиняється після закінчення строку кредитування або у разі пред`явлення вимоги про дострокове погашення. Проте, якщо позичальник продовжує користуватися коштами, нарахування процентів є правомірним. Також наводить спростування доводів відповідача: оскільки відповідач не повернув кредит 17.04.2021, а продовжував користуватися коштами, ТОВ «МІЛОАН» правомірно нарахувало проценти відповідно до умов договору (пп. 1.5.2, 1.6, 2.3.1.2), що спростовує твердження відповідача про неправомірність нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Так, платіжне доручення № 26071398 від 18.03.2021 та деталізований розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021 (відомість про щоденні нарахування та погашення) є доказами видачі та порушення умов договору. Факт нерозірвання договору та користування коштами свідчить про визнання договору укладеним та підтвердження отримання всіх передбачених ним благ. При цьому, ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та штрафних санкцій, а лише стягує заборгованість, нараховану первісним кредитором.

Щодо строку позовної давності зазначає, що строк повернення кредиту: До 17.04.2021. Отже, загальний строк позовної давності з 17.04.2021 до 17.04.2024. Разом з тим, наводить підстави продовження строку позовної давності: зокрема, згідно з п. 12 Перехідних положень ЦК України (Закон від 30.03.2020), строки, визначені ст. 257 ЦК, продовжилися на період дії карантину (з 11.03.2020 до 30.06.2023). А також згідно з п. 19 Перехідних положень ЦК України (Закон від 15.03.2022), перебіг позовної давності зупиняється на строк дії воєнного стану (з 24.02.2022). Позовна заява зареєстрована 13.11.2024, тобто в межах строків позовної давності з урахуванням її продовження та зупинення. Крім того, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності, що, на думку позивача, є визнанням факту надання кредиту та отримання коштів.

Щодо права позивача на звернення з позовною заявою звертає увагу, що ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс»: 08.07.2021 укладено Договір відступлення прав вимоги № 04Т. у подальшому ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 24.01.2022 укладено Договір факторингу № 1/15. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому ж обсязі та на тих самих умовах., тобто до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» перейшла заборгованість у розмірі 43 000,00 грн., з яких: тіло кредиту -10 000,00 грн; відсотки -33 000,00 грн. До позовної заяви долучено копії Договору відступлення прав вимоги, Договору факторингу, витяги з додатків до них (що містять дані відповідача) та платіжні інструкції, які підтверджують факт переходу прав вимоги. Кредитний договір, договори відступлення прав вимоги та факторингу не визнані недійсними, що свідчить про їх правомірність (ст. 204 ЦК України). Крім того зауважує, що відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву (ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2024 у справі № 707/3256/24). У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Представник відповідача подав пояснення, але не скористався правом подати відзив, тому, на думку позивача, подані пояснення мають бути залишені без розгляду та повернуті. Звертає увагу суду, що представник відповідача у поясненнях визнає наявну заборгованість у відповідача - ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Пінг-Понг». Таким чином, просить прийняти до розгляду та долучити дані додаткові пояснення до матеріалів справи № 707/3256/24 та задовольнити у повному обсязі позовні вимоги

Крім того, 11.02.2025 представником позивача до суду подано заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, у якій наводить наступні аргументи. Відповідно до п. 1.3. Договору про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» кредит надається строком на 30 днів з 18.03.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.4. Кредитного договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.04.2021. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну та спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦКУ). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором № 103587972 від 18 березня 2021 року має часові рамки з 17.04.2021 по 17.04.2024 року. Однак, представник відповідача не врахував положення законодавства, які істотно впливають на перебіг строку позовної давності: зокрема, дію карантину через COVID-19 та дію воєнного стану. Так, 02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби». Цим Законом розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строки, визначені статтями 257, 258... цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин діяв на території України з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року безперервно. Також, 17.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до пункту 19 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Воєнний стан в Україні діє з 24 лютого 2022 року і станом на дату подання позову продовжує свою дію. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач для захисту свого порушеного права, звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що зареєстрована судом першої інстанції 13.11.2024 (ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 19 листопада 2024 р. направлено позовну заяву ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 за підсудністю до Придніпровського районного суду міста Черкаси), тобто в межах строків позовної давності та цілком міг та може заявляти вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості. З урахуванням зазначеного, вважає, що у задоволені заяви ОСОБА_1 , поданої від його імені та в його інтересах адвокатом Давидюком Андрієм Юрійовичем про застосування строку позовної давності у справі № 707/3256/24 слід відмовити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Давидюком А.Ю. 18.02.2025 до суду подано додаткові пояснення на заперечення позивача від 11.02.2025 на заяву про застосування строку позовної давності. Вказує, що у відповідній заяві позивач підтверджує той факт, що відповідно до п. 1.4 Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 17.04.2021 року. Крім того, позивач сам у своїй заяві підтверджує строк загальної позовної давності, а саме до 17 квітня 2024 року. Позивач при цьому посилається на пункт 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, як поважність пропущеного строку звернення до суду та продовження строку на позовну давність. Пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначає, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню цієї гострої респіраторної хвороби відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Таким чином посилання на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України як поважними причинами пропуску позовної давності не може застосовувати та прийматись, адже строк позовної давності у даному спорі сплинув 17.04.2024 року в той час коли строк дії карантину вже закінчився. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. В цьому питанні слід звернути увагу на той факт, що відповідач зареєстрований та проживає в місті Черкаси Черкаської області, позивач, як юридична особа зареєстрований в місті Київ Київської області. Відповідно до Наказу № 309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій російською федерацією», місто Черкаси та місто Київ не є та не були внесені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Крім того, слід звернути увагу на той факт, що відповідно до практики ЄСПЛ та Верховного суду, позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Строки позовної давності мають на меті гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу. Також доцільно враховувати позицію викладену у Постанові Верховного суду від 10.01.2024 року по справі № 240/4894/23 відповідно до якої: принцип тлумачення закону на користь фізичної особи є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні, намагатися тлумачити закони та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи. Просить прийняти дану відповідь на заперечення проти застосування строку позовної давності; застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові; у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та поданих у подальшому поясненнях просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника, та задовольнити позовні вимоги на підставі наявних у справі доказів у повному обсязі.

У судове засідання відповідача та його представник адвокат Давидюк А.Ю. не з`явилися, до початку розгляду 08.04.2025 адвокатом до суду було подано заяву, у якій просили розглянути справу без участі відповідача та представника. При цьому у заяві зазначено, що позиція відповідача викладена у додаткових поясненнях по справі, а саме відповідач вважає, що між ним та ТОВ «Міолан» був укладений Договір про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021 року та взятий кредит загальною сумою 10 000 гривень (пункт 1.2 Договору, строком на 30 днів, тобто до 17.04.2021 року (пункт 1.3 -1.4 Договору) та узгоджені проценти за користування кредитом визначені в пункті 1.5.2 Договору - 3000 гривень, які нараховуються відповідно за ставкою 1% від фактичного залишку. Таким чином позивач мав би право звернутись до суду зі стягненням з відповідача саме суми 13 000 гривень, що складається з тіла кредиту 10 000 гривень та проценти за користуванням кредитом 3 000 гривень. Решта нарахованих процентів, які позивач просить стягнути нарахована з порушенням як умов Договору так і норм чинного законодавства України. Крім того, відповідач заявив про застосування строку позовної давності. З огляду на вище викладене, відповідач вважає, що позивач мав право на звернення та стягнення з останнього суми 13 000 гривень, але враховуючи пропуск строку позовної давності та подану заяву, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ОСОБА_1 18.03.2021 укладено Договір споживчого кредиту № 103587972.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, сума кредиту становить 10000 грн. 00 коп. у валюті: Українські гривні.

Відповідно до п.1.3 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 18.03.2021.

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору, термін (дата) повернення кредиту і сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.04.2021

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, орієнтовна вартість кредиту складає 13000,00 грн., проценти за користування кредитом та комісії без врахування тіла кредиту складають 3000 грн. 00 коп. в грошовому виразі та 365,00 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, у п.1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі.

Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 00 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 00,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом: 3000 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована.

Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

У судовому засіданні встановлено, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 , в розмірі, встановленому кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021, що підтверджується платіжним дорученням 26071398 від 18.03.2021 про виплату у розмірі 10000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не повернув своєчасно позикодавцю ТОВ «Мілоан» грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка згідно на розрахунку щоденних нарахувань та погашення ТОВ «Мілоан», сформованого станом на 08.07.2021 складає 43000,00 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками нарахованими згідно п. 1.5.2 та 1.6 становить 33000 грн.; заборгованість за комісією становить 00,00 грн.; заборгованість за пенею становить 00,00 грн.

Окрім того, судом встановлено, що 08.07.2021 згідно умов Договору про відступлення прав вимоги № 04Т, ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за Кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

Відповідно до п. 1.3. Договір відступлення прав вимог № 04Т від 08.07.2021, новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам права вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим Договором.

Відповідно до витягу з Додатку до Договору про відступлення прав вимоги № 04Т від 08.07.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 у загальному розмір 43000 грн.

У подальшому, 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» укладено Договір факторингу № 1/15 у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 103587972 від 18.03.2021.

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права вимоги у загальному розмірі 43000 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками - 33000 грн.; заборгованість за комісією 00,0 грн.; заборгованість за пенею - 00,0 грн.

Таким чином, відповідно до Витягу з Договором до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» наділено правом вимоги до відповідача.

На підставі ч.ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, ч. 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно приписів ч 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1ст.610ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1ст.611ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно доч.1ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, у під час розгляду справи представник відповідача просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, умов договору, паспорта споживчого кредиту та графіку платежів, датою повернення кредиту визначено 17.04.2021.

Суд звертає увагу, що п. 1.5.2 Договору споживчого кредиту від 18.03.2021 передбачено сплату процентів за користування кредитом у розмірі 3 000,00 грн., що нараховуються за ставкою 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Пункт 1.6 Договору встановлює стандартну (базову) процентну ставку 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Пункти 2.3.1.1 та 2.3.1.2 Договору регламентують умови продовження строку кредитування (пролонгації) та нарахування процентів на пільгових або стандартних умовах.

Згідно зі ст. 1048, 1056-1 ЦК України, проценти за користування кредитом є платою за користування грошима і відрізняються від трьох процентів річних за ст. 625 ЦК України, які є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Як роз`яснено у постановах Великої Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц), право кредитора нараховувати договірні проценти припиняється після закінчення строку кредитування або у разі пред`явлення вимоги про дострокове погашення. Проте, якщо позичальник продовжує користуватися коштами, нарахування процентів є правомірним. Враховуючи, що ОСОБА_1 не повернув кредит 17.04.2021, а продовжував користуватися коштами, ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало проценти відповідно до умов договору (пп. 1.5.2, 1.6, 2.3.1.2), що спростовує твердження відповідача про неправомірність нарахування відсотків поза межами строку кредитування.

Крім того судом встановлено, що ТОВ «ФК «Пінг-Понг» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та штрафних санкцій, а лише стягує заборгованість, нараховану первісним кредитором.

Разом з тим, суд звертає увагу, що постановою КМУ від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (№ 211), запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (крайня Постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020, якою продовжено карантин до 30.06.2023).

Крім того, 30.03.2020 Верховною Радою України було прийнято ЗУ «Про внесенння змін до деяких законодавчих актів України спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№ 540-IX), відповідно до якої Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України були доповнені п. 12. Зазначений ЗУ від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім цього, відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до цього часу.

Отже, оскільки з визначеної дати повернення кредиту 17.04.2021 стоки пере6бьігу позовної давності були продовжені згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, та на момент подання позову до суду діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України, відповідно позивачем не пропущено строк позовної давності, визначений ст. 258 ЦК України, а тому заява відповідача про застосування цього строку до цих правовідносин не підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, беручи до уваги дослідженні в судовому засіданні докази, враховуючи думки сторін, вимоги позивача підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 03587972 від 18.03.2021 у загальному розмірі 43000,00 грн., з яких з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10000 грн.; заборгованість за відсотками - 33000 грн.; заборгованість за комісією 00,0 грн.; заборгованість за пенею - 00,0 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на їхню користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відносно судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу ним надано: Договір про надання правової допомоги від № 43657029 від 07 серпня 2024 року; Додаткової угоди № 103587972 до договору № 43657029 про надання правничої допомоги від 07 серпня 2024 року; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої допомоги (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30.09.2024; Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2024 року, відповідно до якого сторони підтверджують, адвокат надав клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4.9. Договору про надання правової допомоги від № 43657029 від 07.08.2024, у разі прийняття судом по матеріалів позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн. 00 коп. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього договору та у порядку, передбаченому Розділом 4 цього Договору.

Згідно платіжної інструкції № 997 від 31.10.2024 позивачем перераховано на рахунок ОСОБА_2 6000,00 грн. згідно договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07.08.2024 та відповідно до акту № 103587972.

Тож, позивач просив стягнути з відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 6000 грн. 00 коп.

Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, відсутність клопотання іншої сторони про їх зменшення, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 488 від 30.10.2024.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 352 ЦПК України суд, -

Ухвалив:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 22, ) заборгованість за кредитним договором № 103587972 від 18.03.2021 у сумі 43000 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп, а всього 51422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька