Провадження № 2/679/377/2025
Справа № 679/354/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 червня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Стасюка Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

І.Зміст позовних вимог.

У березні 2025 року ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 11.06.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» укладено договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» № 093 відповідно до умов якого відповідачка отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 5600,00 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі від 522,44% до 540,20 % (0,592 % в день перші 20 днів, 1,48 % в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Кредит надано строком на 120 днів з 11.06.2024 по 09.10.2024.

ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі, однак відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору.

У зв`язку із порушенням зобов`язань за вказаним договором відповідачка станом на 11.03.2025 має заборгованість у загальному розмірі 26745,60 грн, що складається з: 5600,00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9945,00 грн заборгованість за відсотками, 11200,00 грн штраф.

На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за вказаним договором у розмірі 26745,60 грн та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді від 20.03.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про розгляд справи відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у позовній заяві, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 11.06.2024 на підставі поданої відповідачкою ОСОБА_1 анкети-зави на отримання кредиту між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» № 093.

Відповідно до умов Договору, сума кредитного ліміту складає 5600,00 грн, строк кредитування на 120 днів з 11.06.2024 по 09.10.2024, дисконтна процентна ставка 0,592 % за кожен день користування кредитом з 1 по 20 день користування кредитом включно, базова процентна ставка 1,48 % за кожен день користування кредитом з 21 дня користування кредитом по день повернення кредиту (п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору). Загальні витрати за кредитом: 9023,77 грн (п.1.5 Договору). Продовження строку кредитування не передбачено (п.1.16 Договору).

Згідно з п. 1.3.1. Договору відповідачка зобов`язалася здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору.

За положеннями п. 3.3. Договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно п. 1.3.1. даного Договору, за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою п.1.4.2. Договору.

Пунктом 2.23 Договору визначено, що кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі 5600,00 грн на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Пункт 6.4 Договору передбачає, що у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу у встановленому цим пунктом порядку. У будь-якому разі сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту, за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Вказаний Договір укладений між сторонами в електронній формі та підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором D1V1R5, як і графік платежів, що є додатком № 1 до Договору та згода на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості, що є додатком № 2 до Договору.

Крім того, 11.06.2024 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Q6J6W3 підписано паспорт споживчого кредиту до Договору № 093 від 11.06.2024.

Як убачається з довідки про ідентифікацію та листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» за № 7/7816 від 25.02.2025, на виконання укладеного кредитного договору № 093 від 11.06.2024 року ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» здійснило переказ грошових коштів у сумі 5600,00 грн за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 відкритої у ПАТ «Універсал Банк».

Таким чином, судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» взяті на себе зобов`язання за Договором виконав належним чином надавши відповідачці у повному обсязі кредитні кошти у розмірі 5600,00 грн.

Разом з тим, ОСОБА_1 умови Договору належним чином не виконувала, щомісячні платежі не вносила, в зв`язку з чим у неї станом на 11.03.2025 виникла заборгованість по кредиту у сумі 26745,60 грн, яка складається з: 5600,00 грн заборгованість за кредитом, 9945,00 грн заборгованість за відсотками, 11200,00 грн штраф.

07.02.2025 року позивач ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» направив на адресу відповідачки ОСОБА_1 претензію-вимогу щодо сплати заборгованості за Договором.

Однак, вищевказана вимога відповідачкою не виконана та заборгованість за Договором позивачу ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» не сплачена.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані Главою 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір №093 від 11.06.2024, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним.

Товариство виконало умови договору та надало позичальниці кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

ОСОБА_1 свої обов`язки за договором належним чином не виконала, у встановлений договором строк кредит не повернула, відсотків за користування кредитними коштами не сплатила.

Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір, позивач має право вимагати від позичальниці повернення кредиту, сплати відсотків за його використання.

Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачкою кредитним договором №093 від 11.06.2024 суд дійшов висновку про таке.

Як убачається з поданого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» розрахунку заборгованості, заборгованість за відсотками у період з 11.06.2024 по 30.06.2024 була нарахована за процентною ставкою 0,592 % в день, а за період з 01.07.2024 по 08.10.2024 за процентною ставкою 1,48% в день, як це передбачено умовами договору, зокрема п. 1.4.1-1.4.2.

Проте, умови Договору в частині нарахування процентів у період з 01.07.2024 по 08.10.2024 за ставкою 1,48% за кожен день користування кредитом не можуть бути застосовані оскільки є нікчемними.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Згідно з ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %.

Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Натомість відповідачці, всупереч вищенаведених норм права, у період з 01.07.2024 по 08.10.2024 нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1,00% в день (1,48%).

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Укладений між сторонами 11.06.2024 кредитний договір № 093, за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» не мало права визначати проценту ставку у розмірі 1,48%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день.

Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Кредитний договір між сторонами укладено 11.06.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,48% є нікчемною в силу положень ч. 5 ст.8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

На підставі викладеного, виходячи з розміру зобов`язання за основною сумою боргу та умов укладеного договору, суд вважає, що розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитом за кредитним договором № 093 від 11.06.2024 становить 6263,04 грн, що складається з: 663,04 грн - відсотки за період з 11.06.2024 по 30.06.2024 (5600,00 грн тіло кредиту х 0,592 % х 20 днів), 5600,00 грн - відсотки за період з 01.07.2024 по 08.10.2024 (5600,00 грн тіло кредиту х 1,0 % х 100 днів), а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню на суму 6263,04 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки неустойки у вигляді штрафу за неналежне виконання зобов`язання, суд зазначає наступне.

Пункт 6.4 Договору передбачено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу у встановленому цим пунктом порядку. У будь-якому разі сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору, загальний розмір кредиту, за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Так, із наданого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що на виконання вимог п. 6.4 Договору, у період з 02.07.2024 по 29.08.2024, позичальнику за невиконання зобов`язань за договором було нараховано неустойку у вигляді штрафу у загальному розмірі 11200,00 грн,

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.

Разом з тим, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.

З досліджених судом доказів встановлено, що неустойка у вигляді штрафу за кредитним договором від 11.06.2024 нарахована за період з 02.07.2024 по 29.08.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

З огляду на вказані норми закону, відповідачку ОСОБА_1 , як позичальника за кредитним договором, слід звільнити від обов`язку сплати неустойки (штрафу) за неналежне виконання зобов`язань у розмірі 11200,00 грн.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачка відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надала, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 093 від 11.06.2024 у загальному розмірі 11863,04 гривень, з яких: 5600,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6263,04 грн заборгованість за відсотками. В решті позову відмовити.

V. Розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 3028,00 гривень підтверджується платіжним дорученням № LK464/5 від 12.03.2025.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1343,00 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (44,35 % від ціни позову).

Окрім цього, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 600,00 грн.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем надано договір № 1 про надання правової допомоги від 02.01.2025, укладений між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.»; акт виконаних робіт від 02.01.2025 з якого убачається, про надання наступних послуг за договором про надання правової допомоги: опрацювання кредитної справи боржника 30 хв., надання усної консультації 30 хв., опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану 3 год., пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно відкритих джерел 2 год., підготовка пропозицій дій відносно позичальника 1 год., підготовка та направлення претензії 1 год., здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами 1 год., виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника) 3 год., підготовка та подання позовних матеріалів - 2 год. Пунктом 2 акту визначено, що вартість наданих послуг складає 10600,00 грн.; рахунок № 24/02-2 від 24.02.2025 відповідно до якого Адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.» виконано роботи з підготовки та подання позовних матеріалів відносно ОСОБА_1 , участь у судовому засіданні, вартість таких послуг складає 10600,00 грн.; платіжну інструкцію № LK422/28 від 24.02.2025 на суму 10600,00 грн.

Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявлено.

Разом з тим, у постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Проаналізувавши подані позивачем на підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу докази, суд вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної Адвокатським об`єднанням «Грушевий Ю.В.» роботи (наданих послуг) не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), зокрема: опрацювання державних реєстрів з приводу майнового стану боржника, пошук контактів боржника, його місцезнаходження згідно відкритих джерел, зважаючи на те, що контакти боржника містяться у самому кредитному договорі, здійснення телефонних дзвінків за відомими контактами, виїзд за місцем перебування боржника (направлення представника за окремим дорученням виконавця у місці знаходження позичальника), а також участі представника у судовому засіданні, зважаючи на те, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З огляду на те, що справа яка розглядається відноситься до категорії малозначних справ, її розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, наявність сталої судової практики щодо вирішення спорів, пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, кількість та обсяг процесуальних документів, поданих адвокатом до суду, ціну позову 26745,60 грн, часткове задоволення позовних вимог на суму 11863,04 грн, суд враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ВІВА КАПІТАЛ» до 2350,00 грн.

Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є справедливим та обґрунтованим, співмірним із складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також буде пропорційним розміру задоволених позовних вимог, відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 093 від 11.06.2024 у загальному розмірі 11863 (одинадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 04 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 1343,00 гривні та 2350,00 гривень на професійну правничу допомогу, всього 3693 (три тисячі шістсот дев`яносто три) гривні 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.

Рішення суду складено 06 червня 2025 року.

Сторони у справі:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ», , юридична адреса: вул. Таранця, буд. 20, м.Шпола, Черкаська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Р.М. Стасюк