Справа № 465/241/25
Провадження 2/465/1793/25
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Баран О.І.,

з участю секретаря судового засідання Щирби Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ),

предмет позову: розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

14 січня 2025 року представник позивача, адвокат Сідловська Ірина Юріївна (ордер серії ВС № 1334471) звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.10.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 3827.

Позовна заява мотивована тим, що у подружжя сімейне життя не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого їх шлюбні відносини фактично припинились. Вказує, що із відповідачем протягом тривалого періоду часу фактично спільно не проживають та не підтримують жодних відносин та спілкування. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного сімейного життя.

Позивач вважає примирення неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам, у зв`язку із чим просить суд позовні вимоги задовольнити.

Згідно з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, надісланої на запит Франківського районного суду м. Львова від 15.01.2025, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.09.2018 знятий із зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 21).

Згідно з листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 9), за наявними даними ДМС, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встановлено.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації щодо відповідача не знайдено (відповідь №1098764 від 06.02.2025).

Для встановлення даних про його заняття (роботу) отримано відповідь з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. Із отриманої відповіді вбачається, що відповідач з першого кварталу 2024 року по четвертий квартал 2025 року доходів не отримував, що не дозволяє також встановити місце його заняття (роботи).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2025 року відкрито провадження у справі, виходячи із приписів ч. 9 ст. 28 ч. 10 ст. 187 ЦПК України.

З інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом №19/22096-25-Вих від 18.03.2025 вбачається, що за наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2027 по 18.03.2025 громадянин України ОСОБА_2 та громадянка Литовської Республіки ОСОБА_3 перетнули державний кордон України та виїхали за межі території України.

Відтак, на момент звернення ОСОБА_3 з позовом до суду (07.01.2025), сторони перебували за межами території України. Так, ОСОБА_3 виїхала за кордон 13.10.2018, а ОСОБА_2 виїхав за кордон 14.11.2024, після чого на територію України вони не повертались.

У зв`язку із цим 03.04.2025 судом постановлено ухвалу про передання цивільної справи № 753/188/23, провадження № 2/191/2533/23 до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку ст.29 ЦПК України.

Ухвалою від 29.04.2025 Верховного Суди визначено підсудність вищевказаної цивільної справи Франківському районному суду м. Львова.

Відтак, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 продовжено розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

У судове засідання, призначене на 13.06.2025, сторони не з`явились.

Відповідач у встановлений строк правом на подання відзиву не скористався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з урахуванням ч. 11, ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України, заяв, клопотань процесуального характеру до суду також не надав.

У прохальній частині позову, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, представник позивача просив про розгляд справи без участі позивача та представника позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 12.10.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка Литви, уродженка республіки білорусь та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2006, про що зроблено відповідний актовий запис № 3827.

Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться.

Відповідач заперечень щодо обставин справи не надав, викладеного позивачем не спростовував.

Частиною 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим, подружжя фактично припинило відносини. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають.

Враховуючи тривалість фактичного припинення шлюбних відносин, а також з огляду на позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надає заперечень, суд з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову дійшов висновку про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 10-13, 19, 76-80, 141, 206, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 293 ЦПК України, ст. 56, 104, 105, 110-113 СК України

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 12.10.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 3827.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Текст судового рішення складено 16.06.2025 року.

Суддя: Баран О.І.