Справа № 536/2162/24
Провадження № 2/536/160/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що 24 лютого 2024 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_2 на 83 км а/д М-22 Полтава-Олександрія керуючи транспортним засобом Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота та порушенням мови, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на транспортний засіб СITROEN 230L державний номерний знак НОМЕР_2 , котрий залишив на узбіччі водій ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27 березня 2024 року по справі № 533/226/24 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль CITROEN 230L належить на праві власності ОСОБА_4 .

Довіреністю (передорученням) від 30 вересня 2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Є.М. та зареєстрована в реєстрі за № 11914, ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 (власника ТЗ) на підставі довіреності посвідченою приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. 10 травня 2023 року за реєстровим номером № 2324, уповноважила ОСОБА_1 експлуатувати та розпоряджатись (продавати а також заставити, обміняти, здати в оренду) належний власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ8001, 01.11.2014 року автомобіль марки, моделі CITROEN 230L, 2000 року випуску шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я власника Центром ДАІ8001, 01.11,2014 року, дата першої реєстрації 21.10.2005 року.

Відповідно до вище вказаної довіреності ОСОБА_1 має право представляти інтереси власника в судових установах. У випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіянню шкоди повіреною особою іншим транспортним засобам під час експлуатації автомобіля як джерела підвищеної небезпеки, укладати якщо втому буде необхідність, від його імені угоди про відшкодування заподіяної шкоди одержувати та та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах згідно із калькуляціями.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність як позивача так і відповідача не була застрахована.

Згідно з Висновком експерта № 40 від 29 березня 2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля CITROEN 230L, яка сталася 24.02.2024 року, дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 116 795 гривень. Вартість автомобіля після пошкодження в ДТП складає 25669,39 гривень.

Отже фактичний розмір шкоди складає 91125,61 гривень, яка має бути стягнута з винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Окрім того позивачем було понесено додаткові витрати, які складаються з послуг евакуатора за перевезення авто в день ДТП 24.01.2024 року, вартість яких коштувала 7500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, Актом приймання -передачі виконаних робіт від 24.02.2024 року.

А також витратами за проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартість якого складає 3000 гривень, що підтверджується квитанцією від 27.04.2024 року № ЕНБ9-ЗЕ7Р-КОКН- 23В6.

До теперішнього часу відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданого збитку.

На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 3000 гривень на відшкодування витрат на проведення транспортно- товарознавчого дослідження;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 7500 на відшкодування витрат послуг евакуатора;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 гривень сплаченого судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно матеріалів справи, просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.03.2024 року встановлено, що 24.02.2024 року о 18 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 на 83 км а/д М-22 Полтава Олександрія, керуючи транспортним засобом SKODA OKTAVIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота та порушення мови, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на транспортний засіб Citroen 230L державний номерний знак НОМЕР_2 , котрий залишив на узбіччі водій ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушила п 12.1 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Від проходження огляду ОСОБА_2 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаною постановою, що набрала законної сили 09.04.2024 року, визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП та відповідно до ст. 36 КУпАП застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17000,00 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ8001, 01.11.2014 року, автомобіль CITROEN 230L належить на праві власності ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що довіреністю (передорученням) від 30 вересня 2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єдігаровим Є.М. та зареєстрована в реєстрі за № 11914, ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_4 (власника ТЗ) на підставі довіреності посвідченою приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В. 10 травня 2023 року за реєстровим номером № 2324, уповноважила ОСОБА_1 експлуатувати та розпоряджатись (продавати а також заставити, обміняти, здати в оренду) належний власнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ8001, 01.11.2014 року автомобіль марки, моделі CITROEN 230L, 2000 року випуску шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я власника Центром ДАІ8001, 01.11.2014 року, дата першої реєстрації 21.10.2005 року.

Ч. 3 статті 386 ЦК України та ст. 396 ЦК України встановлено, що право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник та/або особи, які мають речове право на чуже майно.

Відповідно до частини ч. 2 ст. 1187 ЦПК України, володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14).

З урахуванням вказаного, суд вважає встановленим, що позивач правомірно користується транспортним засобом, на підставі довіреності (передоручення) від 30 вересня 2023 року, а тому має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну внаслідок ДТП.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність як позивача так і відповідача не була застрахована.

Згідно з ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1187 ЦПК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновками експертів;

Відповідно до статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Судом встановлено, що на підтвердження завданих матеріальних збитків внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачем надано до суду Висновок експерта № 40 від 18.03.2024 року, за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, проведене експертом ОСОБА_6 .

Висновок підготовлено для подання до суду та має застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність.

Згідно дослідженого висновку встановлено, що середня ринкова вартість об`єкту дослідження - автомобіля CITROEN 230L, 2000 року випуску шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4 на момент ДТП становить 131600 гривень, вартість відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок ДТП, яка сталася 24.02.2024 року, вартість автомобіля після пошкодження в ДТП складає 25669,39 гривень.

Згідно висновку, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля CITROEN 230L внаслідок ДТП, яка сталася 24.02.2024 року становить 116795 гривень.

Отже фактичний розмір шкоди завданий позивачу внаслідок ДТП, винуватцем якої є ОСОБА_2 складає 91125,61 гривень (131600 грн-25669,39 грн).

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Враховуючи, що відповідач є винною особою у вчиненні ДТП, своїми неправомірними діями завдав матеріальної шкоди позивачу, на момент її настання не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то суд доходить висновку, що на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України, у відповідача виник обов`язок щодо повного відшкодування шкоди завданої позивачу.

Відтак, суд також вважає, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню додаткові витрати ОСОБА_1 на послуги евакуатора, що згідно Акту про прийняття передачі виконаних робіт від 24.02.2024 року становлять 7500 грн, та понесення яких підтверджується квитанцією № wtaCYiqHdOU від 24.02.2024 року.

Згідно вказаного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керувався наступним.

Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Водночас встановлено, що позивач просила суд стягнути з відповідача витрати на проведення транспортно- товарознавчого дослідження проведеного на замовлення ОСОБА_7 , що згідно рахунку-фактури від 18.03.2023 року становлять 3000 гривень.

Відповідно до ч. 2. ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У постанові від 22.11.2023 № 712/4126/22 колегія Верховного Суду вказала, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Враховуючи що позовні вимоги задоволено, суд доходить висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на проведення висновку експерта до подання позову у розмірі 3000 гривень, оскільки такі витрати пов`язані з розглядом справи, та відповідний висновок експерта врахований як доказ.

Керуючись ст.ст. 396, 1166, 1187, ЦК України ст. ст. 76, 82, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у сумі 91125,61 гривень та 7500 гривень відшкодування витрат послуг евакуатора.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на проведення транспортно- товарознавчого дослідження у розмірі 3000 гривень;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. О. Колотієвський