Провадження № 2-н/742/658/25
Єдиний унікальний № 742/3018/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17 червня 2025 року м. Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської Давидчук Д.П., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії, у якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії в сумі 13 186 грн. 76 коп. за період з 01.11.2021 по 28.02.2025;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води/ послуги з постачання гарячої води в сумі 31 грн. 89 коп. за період з 01.11.2021 р. по 28.02.2025;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії в сумі 820 грн. 21 коп. за період з 01.11.2021 р. по 28.02.2025, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води в сумі 169, 71 грн за період з 01.11.2021 по 28.02.2025;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати від інфляційних процесів у сумі 2 179,66 грн та 3% річних у сумі 602, 12 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 302,80 грн судового збору.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Так, відповідно до ч.1ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.163 ЦПК України.

Згідно з п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг з кількох боржників, проте не врахував таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як слідує з положень вказаного нормативно-правового акту, житлово-комунальні послуги надаються виконавцем такої послуги на підставі укладення зі споживачем послуги відповідного договору.

У свою чергу відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», саме на споживача покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Вказані положення узгоджуються та підтверджуються приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з яких слідує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч. 3ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином, сукупний аналіз вищенаведених положень законодавства дає можливість зробити висновок, що обов`язок своєчасної оплати за житлово-комунальні послуги покладається саме на споживача такої послуги, тобто або на власника (співвласника) нерухомого майна, що обслуговується, або на іншу особу, яка користується об`єктом нерухомості, житлово-комунальними послугами і з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Аналіз викладеного припису дає можливість зробити висновок, що в загальному порядку при пасивній множинності зобов`язання (при наявності декількох боржників) обов`язок боржників має частковий характер, тобто кожен з них повинен виконати свій обов`язок у рівній частці, якщо договором або актами цивільного законодавства не визначено інший розмір частки або інший вид зобов`язання.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Також, згідно ч. 1ст.543ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, солідарний обов`язок декількох боржників виникає лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки управі спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства, обов`язок співвласників нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, з утримання такого майна, зокрема, щодо оплати житлово-комунальних послуг, є частковим, а не солідарним.

Натомість у заяві про видачу судового наказу не вказано правову природу зобов`язань, що виникли у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед стягувачем, не зазначено чи такі зобов`язання є солідарними чи стягувач вимагає виконання їх обов`язку у певній частці.

При цьому, під час ухвалення рішення про видачу судового наказу чи відмову у такій видачі, суд не наділений повноваженнями змінювати чи доповнювати предмет заяви, а також визначати вид зобов`язань, що виникли між сторонами та порядок їх виконання.

Враховуючи заявлення вимог до кількох боржників, а також відсутності в заяві конкретного порядку виконання зобов`язань цими боржниками (виконання в рівних частках чи солідарне виконання), заявлена вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України,

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163цього Кодексу.

Крім цього, як вбачається з поданої заяви про видачу судового наказу, стягувачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії, заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води/ послуги з постачання гарячої води, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії, заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за послугу з постачання гарячої води, тощо, однак Договору укладеного між сторонами, який є підставою виникнення зобов`язань та нарахування заборгованості до матеріалів по справі не надано.

У ч. 3 ст. 19 ЦПК України розкривається суть наказного провадження як такого, що призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року зазначається, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг є однією з вимог, за результатами розгляду якої судом може бути видано судовий наказ, якщо з поданої заяви та додатків до неї підтверджується наявність у заявника відповідної матеріально-правової вимоги та її безспірність.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Тому із вказаними вимогами заявник може звернутися до суду зі позовною заявою в порядку позовного провадження.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Разом з тим, нормами ст.161ЦПК України стягнення пені за прострочення грошового зобов`язання не віднесено до вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Згідно з ч.3 ст.165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

За таких обставин, у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії, інфляційних нарахувань, 3% річних та судового збору слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 19, 161, 165, 166, 167, 258, 260, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення/послуг з постачання теплової енергії.

Роз`яснити заявникові, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі невручення ухвали суду у день її складення, вони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення учаснику.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК