Провадження №: 2/336/254/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., з участю секретаря судового засідання Колесника Д.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

встановив:

в червні 2024р. представник позивача, адвокат Колеснікова Т.А., яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлення піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 та стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде неповнолітня ОСОБА_1 , 2008 р.н., в розмірі 50% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ,батьками позивачки є відповідач ОСОБА_2 та мати ОСОБА_4 ,яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.

Відповідач ОСОБА_2 з дитиною не бачиться та не спілкується з початку 2014 року, оскільки виїхав до рф та мешкає у м. Орел. Матеріальної допомоги не надає, не проявляє до неї батьківської турботи, не бажає займатися вихованням дитини.

Неповнолітня ОСОБА_1 , 2008 р.н., на даний час має статус дитини, яка залишається без батьківського піклування, та наказом №1354 від 03.04.2024р. Запорізької міської ради Служби (управління) у справах дітей тимчасово влаштована в родину третьої особи ОСОБА_3 , який проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з матір`ю позивачки, ОСОБА_4 та якого ОСОБА_1 2008 р.н. вважає за батька. ОСОБА_1 2008 р.н. проживає разом з ОСОБА_3 , його родиною та знаходиться на його утриманні,в родині також проживає брат позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Посилаючись на ці обставини, позивачка з підстав, передбачених ст. 150, 164 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде неповнолітня ОСОБА_1 , 2008 р.н., в розмірі 50% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду, встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 .

17.06.2024 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

05.07.2024 року від представника позивача, адвоката Колеснікової Т.А. через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 26.07.2024 р.

Відповідно до ст. 274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, 05.02.2025р. подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 31.03.2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала позовну заяву та просила задовольнити в повному обсязі,пояснила,що рідного батька ОСОБА_2 взагалі не знає, приблизно з 2010 р.разом з матір`ю вони проживають у сім`ї з ОСОБА_3 ,якого вона і вважає за батька,перебуває на його утриманні,а після смерті матері він залишився єдиною близькою для неї людиною.Наразі вона тимчасово влаштована у його родину,де також проживає її брат по матері ОСОБА_5 ,2015 р.н.,виховується у атмосфері любові та турботи,між нею та ОСОБА_3 склалися доброзичливі відносини.

Представник позивачки адвокат Колеснікова Т.А.в судовому засіданні просила позов задовольнити з огляду на те,що ОСОБА_6 виховується у сім`ї ОСОБА_3 з віку 2-х років,рідний батько жодного разу її не навідував,не допомагав матеріально,не брав участі у вихованні,дитиною взагалі не цікавився.Після смерті матері ,саме ОСОБА_3 продовжує утримувати ОСОБА_7 ,турбується про неї,виховує також її брата по матері ОСОБА_8 ,2015 р.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні показав,що виховує ОСОБА_1 з 2-х років,з її матір`ю ОСОБА_4 мешкав однією сім`єю без реєстрації шлюбу,вони мають сина ОСОБА_8 ,2015 р.Після смерті ОСОБА_4 він продовує виховувати ОСОБА_1,утримує її,виконує всі батьківські обов`язки. Батько дитини ОСОБА_2 ніколи не підтримував з донькою родинних відносин,між ними не існує почуттів особистої прихильності,ОСОБА_1 взагалі не знає батька,тому позбавлення його батьківських прав інтересам дитини не нашкодить.

Відповідач в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки, про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судовому засіданні проти позову не заперечував, раніше поданий висновок підтримав.

Відповідно до ст.280, 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з встановлених судом обставин, предметом поданого ОСОБА_1 позову є позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з нього на користь особи чи установи, на утриманні якої буде неповнолітня ОСОБА_1 , 2008 р.н., в розмірі 50% пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду.

Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З матеріалів справи суд встановив, що батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17.10.2008 року Виконкомом Новомихайлівської сільської ради Мар`їнського району Донецької області.

Зі слів ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 у 2014 році виїхав до рф та мешкає у м. Орел, тобто відповідач свідомо покинув свою неповнолітню дитину та відмовився виконувати батьківські обов`язки. ОСОБА_3 тривалий час проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з матір`ю позивачки, ОСОБА_9 , у них народився спільний син, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 , виданим 26.03.2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті матері, позивачка ОСОБА_1 продовжила проживати разом із братом ОСОБА_5 та своїм вітчимом ОСОБА_3 , який і далі піклувався про ОСОБА_1 .

Згідно з наказом Запорізької міської ради служби (управління) у справах дітей № 1354 від 03.04.2024 року неповнолітню позивачку ОСОБА_1 , 2008 р.н., позбавлену батьківського піклування, тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на період з 03.04.2024 по 03.07.2024 року.

Довідкою Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про фактичне місця проживання/ не проживання особи підтверджено, що ОСОБА_3 фактично мешкає разом з дітьми: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , складом родини - три особи, тобто позивачка проживає разом із вітчимом ОСОБА_3 , та своїм братом по матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини.

Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Як вбачається із довідки Запорізької міської ради Департаменту освіти і науки лівобережного відділу освіти Запорізького академічного ліцею «Вибір» № 01/16-316 від 08.04.2024 р., ОСОБА_3 самостійно утримує позивачку ОСОБА_1 , 2008 р.н. , спілкується з педагогами, які навчають ОСОБА_1 , цікавиться її шкільним життям та успішністю. Вітчим ОСОБА_3 приділяє належну увагу в навчанні та вихованні, цікавиться успіхами позивачки ОСОБА_1 . Систематично відвідує батьківські збори. Бере активну участь у житті класу. Батько не бере участі у вихованні позивачки, жодного разу не цікавився успіхами і шкільним життям ОСОБА_1.

Згідно з інформації Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №709/01-09 від 24.05.2024р. ОСОБА_1 , 2008 р.н. з 25.07.2022 року по теперішній час уклала декларацію з педіатром ОСОБА_10 . До листопада 2022 року на прийом до лікаря ОСОБА_7 приходила у супроводі матері, з серпня 2023 року ОСОБА_1 , 2008 р.н. відвідувала амбулаторію самостійно. На теперішній час про дитину піклується ОСОБА_3 , в родину якого тимчасово влаштована ОСОБА_1 .

05.02.2025 року Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району ЗМР надано суду висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У висновку зазначено, що неповнолітня ОСОБА_1 разом із матір`ю ОСОБА_4 , її співмешканцем ОСОБА_3 та малолітнім братом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з початку воєнних дій на території України евакуювалися з Покровського району Донецької області до м. Запоріжжя, винаймали житло родиною, як ВПО, за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього брата, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було влаштовано під опіку біологічного батька, ОСОБА_3 . Неповнолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наказу служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, також тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_3 , до вирішення питання її постійного влаштування. В ході розгляду питання встановлено, що батько неповнолітньої позивачки ОСОБА_2 , ще в 2014 році виїхав на територію російської федерації, і з того часу будь яка інформація щодо нього відсутня. Протягом 10 років батько ОСОБА_2 долею позивачки не цікавився, за місцем проживання до війни і на теперішній час доньку не відвідував, ніяким чином не піклувався про її життя, та здоров`я, не проявляв батьківської опіки,зацікавленості в її подальшій долі, не цікавиться її розвитком, матеріальної не утримував. Дівчина за віком потребує постійного догляду, додаткових зусиль щодо її виховання, навчання, розвитку. Батько свідомо покинув свою неповнолітню доньку та відмовився виконувати свої батьківські обов`язки. ОСОБА_3 , співмешканець померлої матері дитини, протягом всіх 10 років опікується долею неповнолітньої дівчинки та її брата, а після смерті матері залишився однією особою, яка забезпечує дітям родинне тепло та турботу. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає ОСОБА_3 своїм батьком, має з ним довірливі, теплі відносини. ОСОБА_3 самостійно займається вихованням, утриманням, забезпеченням неповнолітньої ОСОБА_1 , 2008 р.н. та малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 09.05.2025 року, ОСОБА_3 створено належні умови для проживання, навчання, відпочинку неповнолітньої ОСОБА_1 , 2008 р.н. та малолітнього сина ОСОБА_8 , 2015 р.н. Спеціалісти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неодноразово намагалися зв`язатися з батьком позивачки, але безрезультатно. На засідання комісії з питань захисту прав дитини задля надання відповідних пояснень та висловлення думки щодо позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_2 не з`явився, будь-яких документів, пояснень до відділу не надав.

Свідок ОСОБА_11 в суді показав,що з 2019 р.знає сім`ю ОСОБА_3 та його покійної дружини ОСОБА_12 ,разом у 2022 р.вони виїхали з тимчасово окупованої території на мешкають по-сусідству у м.Запоріжжі. ОСОБА_3 виховує та матеріально забезпечує ОСОБА_6 ,яку свідок вважав його рідною дочкою,ставться до неї з любов`ю та відповідальністю.Батько ОСОБА_1 ніколи не навідував дитину,взагалі у сім`ї ОСОБА_3 розмов про нього не було.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Встановлені судом обставини переконують у тому, що відповідач як батько дитини, не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання дитиною освіти.

Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків, притаманних сім*ї, між ними немає почуттів любові, емоційного зв`язку.

Враховуючи тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно позивачки, його небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї, суд прийшов до висновку, що винна поведінка батька відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідача необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав, який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Зокрема, у частині другій статті 51 основного Закону України зазначається, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Крім того відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який добровільно не виконує обов`язки батька матеріально утримувати дитину, суд враховує відсутність відомостей про наявність у нього інших утриманців та обмежень у працевлаштуванні, відсутність з його боку участі в матеріальному забезпеченні дитини у будь-який спосіб та вважає за доцільне стягнути аліменти на утримання позивачки у розмірі частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 10.06.2024 р. з дати звернення позивачки з цим позовом до суду до досягнення нею повноліття.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви,що передбачено ч.1 ст.191 СК України.

При цьому отримувачем аліментів суд зазначає особу або установу,на утриманні якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 буде знаходитись після набрання рішенням законної сили.

При віриш енні питання щодо встановлення піклування,суд керується наступним.

Згідно п.42-44 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866» Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»,опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

У разі призначення опікуна, піклувальника враховується бажання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування. Бесіда з дитиною проводиться працівником служби у справах дітей з урахуванням її віку, обставин, за яких вона втратила батьківське піклування, не принижуючи гідність дитини та осіб, які виявили бажання взяти її під опіку, піклування. За результатами бесіди складається довідка.

Рішення про встановлення опіки, піклування приймається у місячний строк після подання заяви і документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку.

Враховуючи наведене,питання призначення піклувальника ОСОБА_1 ,2008 р.н.,належить до компетенції органу опіки та піклування і судом при розгляді даної справи не вирішується.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 180-183, 191, 243 СК України, ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України,суд-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі частини від заробітку (доходу) матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 червня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп невідомий, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рнокпп НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 17.06.2025 р.

Суддя Ю.А. Галущенко