КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5615/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025року місто Київ

справа № 755/7028/23

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Кирилюк Г.М.

за участю секретаря судового засідання - Балкової А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Коваленка І.В., повний текст рішення складено 25 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь:

матеріальну шкоду у розмірі 385 037,13 грн., яка складається з: 12153,18 грн. - безпідставно списаних коштів, 372 883,95 грн. - пені;

моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.;

витрати на правову допомогу в розмірі 23 450 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 24 грудня 2014 року між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договір банківського рахунку № НОМЕР_1 , відповідно до умов якого позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), тип рахунку - картка для виплат Голд, валюта рахунку - гривня.

Вказував, що зазначений рахунок використовувався ним виключно для отримання заробітної плати та проведення розрахунків фізичної особи.

Зазначав, що в період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року банк здійснив автоматичне списання грошей з його рахунку IBAN НОМЕР_3 для погашення простроченої заборгованості по картці/рахунку НОМЕР_4 за договором SAMDN9314 від 02 листопада 2012 року на загальну суму 12153,18 грн.

В подальшому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до нього з позовною заявою про стягнення заборгованості по картці/рахунку НОМЕР_4 за договором SAMDN9314 від 02 листопада 2012 року.

Вказував, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року по справі №755/3068/21 у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до нього про стягнення заборгованості відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення збитків задоволено частково, у зв'язку з не укладенням між сторонами кредитного договору від 25 жовтня 2011 року та недоведеність позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Зазначав, що під час судового розгляду справи №755/3068/21 стало відомо, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно і неправомірно здійснював автоматичне списання грошей з його рахунку IBAN НОМЕР_3 для погашення простроченої заборгованості по картці/рахунку НОМЕР_4 .

Посилався на те, що наяві підстави для стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі безпідставно списаних коштів, пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та моральної шкоди.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12153,18 грн.

Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 121,36 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення в частині задоволеного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення,

яким в повному обсязі відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що заборгованість за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року вже була предметом розгляду по справі №755/3068/21 та вже стягнена з банку, а тому вважає, що стягнення коштів в розмірі 12153,18 грн. є незаконним та призвело до подвійного стягнення.

Вказував, що по справі №755/3068/21 не було доведено підписання відповідачем договору №б/н від 25 жовтня 2011 року, але після цього відповідачем було підписано анкети від 24 грудня 2014 року, від 29 грудня 2017 року, від 06 червня 2021 року. В кожній анкети є посилання на те, що ОСОБА_1 приєднується до Умов та правил надання банківських послуг, ознайомлений з ними та зобов`язується їх виконувати.

Зазначав, що ОСОБА_1 оспорює списання за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року, тобто на той момент, коли ним вже підписано нові анкети-заяви від 24 грудня 2014 року, від 29 грудня 2017 року, від 06 червня 2021 року.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, моральної шкоди та судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повінстю.

В обґрунтування вимог посилався на те, що договір банківського рахунку №SAMDNWFC9 від 24 грудня 2014 року укладений між позивачем і АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є дійсним як на момент подачі позову так і на момент апеляційного розгляду. Таким чином, враховуючи правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 нарахування пені за невчасне виконання обов'язку щодо повернення безпідставно списаних грошових коштів в сумі 372883,95 грн. є правомірним.

Вказував, що визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн. він виходив з того, що протягом тривалого часу з 2019 по теперішній час в особливо складний період свого життя (наявність карантинних обмежень та військового стану в Україні) він був свідомо позбавлений банком можливості користуватися своїми власними коштами та витрачати свій час на доведення своєї правоти в суді.

Зазначав, що відмовляючи в стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.137 ЦПК України без врахування висновків Верховного Суду.

10 лютого 2025 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги банку, посилаючись на його безпідставність.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду вимоги апеляційної скарги банку підтримала, просила її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги позивача просила відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною 1 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.3 ст.1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року у справі №755/3068/21, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення збитків задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 27853, 06 грн.

У іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 21491,76 грн., а всього 22 399,76 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що під час судового розгляду справи №755/3068/21 стало відомо, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпідставно і неправомірно здійснював автоматичне списання грошей з його рахунку IBAN НОМЕР_3 для погашення простроченої заборгованості по картці/рахунку НОМЕР_4 . А тому, він у даній справі просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі безпідставно списаних коштів за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року у розмірі 12153,18 грн.

Заперечуючи проти позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказував на те, що заборгованість за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року вже була предметом розгляду по справі №755/3068/21 та вже стягнута з банку, а тому вважає, що стягнення коштів в розмірі 12153,18 грн. є незаконним.

Ухвалою Київського районного суду міста Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 18 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Хитрової Л.В. про витребування матеріалів цивільної справи №755/3068/21.

Матеріали цивільної справи №755/3068/21 надійшли до Київського апеляційного суду.

Перевіряючи доводи сторін та досліджуючи матеріали справ №755/7028/23та №755/3068/21, колегією суддів встановлено наступне.

Так, з матеріалів справи №755/3068/21 вбачається, що у січні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25 жовтня 2011 року в сумі 36000,07 грн. та судові витрати.

ОСОБА_1 у квітні 2021 року подав зустрічний позов, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» збитки у розмірі 33645,29 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» копія анкети-заяви від 25 жовтня 2011 року була підписана іншою особою, а не ним. Зазначав, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з 04 березня 2019 по 19 березня 2021 року здійснював безпідставне автоматичне погашення заборгованості з інших рахунків, відкритих ним в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Вказував, що він не має заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а наявна переплата.

Судами у справі №755/3068/21 було встановлено, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин укладення з ОСОБА_1 кредитного договору саме 25 жовтня 2011 року, у тому числі встановлення за ним кредитного ліміту і його розміру, відкриття банківського рахунку та видачу кредитної картки.

Відповідно виписки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картці/рахунку, ОСОБА_1 за період з 02 квітня 2018 року по 19 березня 2021 року вніс кошти на рахунок, включаючи третіх осіб, у загальному розмірі 524855,48 грн., шляхом безготівкових переказів коштів на рахунок та поповнення готівкою в терміналах. Разом з тим, було знято/витрачено коштів на загальну суму 497002,42 грн. Отже, різниця невикористаних коштів складає 27853,06 грн. При цьому банком з рахунку ОСОБА_1 проводилось списання коштів на погашення обов'язкового платежу і простроченої заборгованості та станом на дату 19 березня 2021 року нараховано борг у розмірі 30040,14 грн.

Колегією суддів встановлено, що у справі №755/3068/21 предметом дослідження була виписка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по картці/рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_5 за період 02 листопада 2012 року по 23 березня 2021 року, в якій у колонці «деталі операції» зазначено - «автоматичне погашення простроченої заборгованості», у колонці «рахунок» зазначено - НОМЕР_5 угода №SAMDN9314 від 02 листопада 2012 року.

У даній справі №755/7028/23, позивачем на підтвердження своїх вимог була надана виписка від 19 травня 2023 року №NIAV294MQNVLETEJ по картці/рахунку НОМЕР_6 і додатковим рахункам договору SAMDNWFC9 від 24 грудня 2014 року за період 01 березня 2019 року по 30 березня 2021 року, в якій у колонці «деталі операції» зазначено - «автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**24», у колонці «рахунок» зазначено - НОМЕР_6 угода №SAMDNWFC9 від 24 грудня 2014 року.

Як пояснила в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми, які надходили на рахунок НОМЕР_5 були зараховані на погашення заборгованості ОСОБА_1 та були предметом дослідення у справі №755/3068/21. А у даній справі позивач надав виписку по рахунку, з якого списувалися кошти НОМЕР_6 та відповідно були зараховані на рахунок НОМЕР_5 .

Таким чином, дослідивши виписки по рахункам № НОМЕР_6 та № НОМЕР_5 встановлено, що:

04 березня 2019 року 13:00 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**24 у розмірі 41,40 грн.; 04 березня 2019 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 41,40 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

05 березня 2019 року 18:16 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 у розмірі 248,75 грн.; 05 березня 2019 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 248,75 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

06 березня 2019 року 17:04 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 у розмірі 1857,98 грн.; 06 березня 2019 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 1857,98 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

04 жовтня 2019 року 12:13 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 у розмірі 75,12 грн.; 04 жовтня 2019 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 75,12 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

19 серпня 2020 року 17:42 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**24 у розмірі 2985,00 грн.; 19 серпня 2020 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 2985,00 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

20 жовтня 2020 року 18:13 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 51**24 у розмірі 2985,00 грн.; 20 жовтня 2020 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 2985,00 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

19 березня 2021 року 10:51 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 у розмірі 1826,68 грн.; 19 березня 2021 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 1826,68 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 ;

19 березня 2021 року 11:02 з рахунку № НОМЕР_6 відбулося автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_7 у розмірі 2133,25 грн; 19 березня 2021 року на рахунок № НОМЕР_5 надійшли грошові кошти у розмірі 2133,25 грн. та відбулося автоматичне погашення просточеної заборгованості з картки № НОМЕР_6 .

Оскільки кошти, які списувалися з рахунку № НОМЕР_6 за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року є тими коштами, які перераховувалися на рахунок № НОМЕР_5 за період з 04 березня 2019 року по 19 березня 2021 року, їм була надана оцінка при розгляді справи №755/3068/21 та які за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2023 року були стягнуті, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що правових підстав для стягнення з банку вказаних коштів не вбачається.

Суд першої інстанції, стягуючи з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12153,18 грн. вищевказаного не врахував та дійшов помилкового висновку, що банком були порушені вимоги ст.ст.1071, 1073 ЦК України.

Також позивач просив у позовній заяві стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь пеню на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та моральну шкоду, яку обгрунтовував тим, що банк, здійснюючи протягом 2019-2021 років неправомірне та безпідставне автоматичне списання грошей з карткового рахунку для виплат на погашення неіснуючої заборгованості по іншій кредитній картці, обмежив його право щодо вільного розпорядження власними грошовими коштами.

Згідно з ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Положеннями ст.23 ЦК Українивизначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та відшкодування моральної шкоди є похідними від стягнення безпідставно списаних коштів, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно з ч.ч.1, 6, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу положення Закону України «Про захист прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового зборупри зверненні з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно компенсувати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1610 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: