Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року, ухвалене у складі судді Матійчук Г.О., у м. Києві у справі № 757/42642/24-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повний текст якого складено 10 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (далі - ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги на підставі укладених з власниками квартир, нежитлових приміщень, та машиномісць. ОСОБА_1 користувалася та отримувала надані їй послуги, однак, не виконувала свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З урахуванням викладеного ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з утримання та управління будинку, прибудинкової території та комунальних послуг за період із січня 2015 року по серпень 2024 року в розмірі 86 816,52 грн., інфляційні втрати в сумі 34 743,05 грн., 3 % річних в розмірі 7 382,88 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року позов ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованість за надані послуги з утримання та управління будинку, прибудинкової території та комунальні послуги за період із січня 2015 року по серпень 2024 року в розмірі 86 816, 52 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 34 743,05 грн., 3 % річних в розмірі 7 382,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Ткаченко О.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. На думку представника ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованості за надані послуги з утримання та управління будинку, прибудинкової території та комунальних послуг. Зазначає, що ОСОБА_1 постійно сплачувала обов`язкові платежі за комунальні послуги, окрім додаткових послуг, згоду на які останньою надано не було, як і не було відповідного рішення загальних зборів із згодою всіх співвласників будинку. Різниця в пред`явлених до сплати та сплачених ОСОБА_1 сум викликана тим, що остання не погоджується із правомірністю збільшення позивачем тарифу щодо збільшення внесків та запровадження додаткових послуг оскільки порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного фонду та ремонтного фондів встановлюється загальними зборами, а не самовільно позивачем. Разом з тим, судом не було досліджено питання правомірності укладання позивачем договорів із постачальниками додаткових послуг, а також самовільного підняття вартості додаткових послуг (утримання консьєржів, КПП, благоустрій), з 8,98 грн. за 1 кв.м. до 13,27 грн. за кв.м., без попереднього проведення загальних зборів співвласників будинку та отримання згоди на ці дії. Оскільки ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, так як перебувала за межами території України, остання не змогла надати суду квитанції на оплату житлово-комунальних послуг, на підтвердження здійснення нею регулярних оплат за надані їй житлово-комунальні послуги, які вважає за необхідне додати до апеляційної скарги. Також, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, проте, в зв`язку з необізнаністю відповідачки про розгляд справи вона не змогла заявити про це в суді першої інстанції.

Адвокат Косяк Н.В., яка діє в інтересах ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів представника відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (т.1, а.с. 9 ).

ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», основним видом діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, надає житлово-комунальні послуги в т.ч. послуг з утримання будинку, прибудинкової території, послуг з централізованого постачання холодного водовідведення, додаткових послуг, за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», ОСОБА_1 має заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка за період з січня 2015 року по серпень 2024 року становить 86 816,52 грн. ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просило стягнути з відповідачки також три проценти річних в розмірі 7 382,88 грн. та інфляційну складову в розмірі 34 743,05 грн. (т.1, а.с. 10-11).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» та стягнув з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , та відповідно споживачем послуг з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, які надає ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс». При цьому ОСОБА_1 неналежним чином здійснює оплату наданих ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» послуг, що не спростовує сама відповідачка.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник ОСОБА_1 посилався на те, що позивачем неправомірно нараховано заборгованість останньої за додаткові послуги, згоду на які відповідачкою надано не було, та неправомірно збільшено тариф за надані послуги.

Разом з тим, стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. При цьому відповідачкою не зазначено, які саме додаткові послуги було неправомірно запроваджено позивачем.

Матеріали справи не містять доказів, на спростовування обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

ОСОБА_1 не надала доказів на спростування розрахунку заборгованості, що був наданий ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс», а також не надала альтернативного розрахунку.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованості.

Колегія суддів також відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на пропуск позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з січня 2015 року по серпень 2024 року.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та визнавалося відповідачкою ОСОБА_1 , остання протягом всього періоду, за який нараховано заборгованість, періодично здійснювала оплату послуг ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс». При цьому ОСОБА_1 здійснював оплату житлово-комунальних послуг у більшому розмірі, ніж було нараховано за відповідний місяць, що свідчить про визнання нею боргу перед ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» за житлово-комунальні послуги та є підставою для переривання позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суд першої інстанції.

Колегія суддів не убачає порушень судом норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга адвоката Ткаченко О.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ткаченко Олександри Вікторівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді