Справа № 462/2129/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О.Б., секретаря судового засідання Кмошик С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Залізничного районного суду з позовом, в якому просить розірвати угоду у формі публічного договору, укладену між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», стягнути з відповідача на користь позивача 36 085,00 грн. у якості повернення коштів сплачених за непоставлений товар та судові витрати, серед яких стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» була укладена угода, яка за своїм змістом є публічним договором купівлі-продажу в розумінні ст. 633 Цивільного кодексу України, а також електронним договором відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Такий договір є домовленістю сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що оформлена в електронній формі.

23 січня 2025 року позивач звернувся до АЗС ANP, що розташована за адресою: Львівська область, село Завидовичі, урочище Крижова, 2, з метою отримання передплаченого товару, однак працівники АЗС повідомили про неможливість його відпуску через відсутність пального. Разом з тим, починаючи з грудня 2024 року, на мережах автозаправних станцій (АЗС), які згідно з умовами договору мали забезпечувати постачання пального споживачам (зокрема, мережі ANP, «Авіас плюс»), відповідний товар пальне фактично відсутній. Таким чином, при спробі реалізувати право на отримання товару, передбаченого укладеною угодою, Позивачеві фактично було відмовлено в його відпуску. Надалі, за допомогою мобільного застосунку «JET», позивач пересвідчився у повній відсутності пального на будь-яких АЗС, які згідно з умовами укладеної угоди повинні були забезпечувати його реалізацію. Зазначені обставини є підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права на своєчасне та належне отримання передплаченого товару відповідно до умов укладеного договору. З врахуванням вищенаведеного просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ТОВ «Інкам Фінанс» про відкриття провадження у справі повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2025 року до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», яку доставлено 01.04.2025 року.

Положенням п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

Крім цього, відповідно до ч. 11 ст. 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 111 Розділу V «Перехідні положення» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, особа, яка використовує підсистему «Електронний суд», самостійно несе відповідальність за свій електронний кабінет, направлені йому копії судових рішень вважаються отриманими, про що суду стає відомо з повідомлення про доставлення електронного листа.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Після відкриття провадження у справі, 04.04.2025 року представник позивача адвокат Тимчишин Т.М. подав до суду клопотання про перехід до спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Дане клопотання обґрунтоване тим, що з метою повного та об`єктивного розгляду розгляд указаної справи неохідно проводити за участю представника позивача.

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви та вказаного клопотання виходить з наступного.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільні справи розглядаються, зокрема, за правилами позовного провадження загального або спрощеного.

Спрощене позовне провадження призначене, зокрема, для розгляду малозначних справ та справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є захист прав споживачів. В силу положень п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін.

Доводи представника позивача щодо необхідності розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням /викликом/ сторін не ґрунтуються на вимогах закону, а дослідження обставин справи можливе і під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін.

Відтак, для уникнення подальшого затягування розгляду справи, враховуючи предмет позову, суд приходить до переконання, що для повного та всебічного встановлення обставин справи немає необхідності розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін, а тому у задоволенні заяви представника позивача слід відмовити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.10.2022 року між сторонами було укладено публічний договір приєднання, який за своїм змістом є договором купівлі-продажу товару, у електронній формі, яка прирівнюється до письмової. На виконання умов цього договору позивач передав відповідачу кошти в рахунок оплати предмета договору пального, здійснивши перший платіж. Відповідач частково виконав свої зобов`язання за цим договором. Однак, з грудня 2024 року не забезпечив наявність пального на заправних станціях, що унеможливило отримання позивачем придбаного ним товару. Коштів за недоотриманий позивачем товар відповідач, не заважаючи на звернення позивача, не повернув. /а.с.14/.

Відпуск пального здійснюється за фактом пред`явлення віртуальної паливної картки віртуального особового рахунку покупця, за видами палива, на якому обліковується передплачений обсяг пального у літрах, що надає право отримати пальне за допомогою терміналу або мобільного додатку на АЗС продавця, які відображаються на мапі JET. Пальне обліковується на паливній віртуальній картці в літрах. Паливна картка не є платіжним засобом (п.1.7.2 Угоди).

Відповідно до п. 4.1 Угоди, за Договором продавець зобов`язується передати у власність покупця товар (нафтопродукти), визначений у замовленні покупця, розміщеному за допомогою мобільного додатку та/або веб сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) паливної картки, на якій воно враховується, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар, відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 4.2 Угоди, покупець самостійно та на власний розсуд обирає розміщений у мобільному додатку та/або веб сайті товар: вид, кількість нафтопродукту, адресу АЗС, паливо-роздавальну колонку. Відповідальність за дані зазначені у замовлені покладається на покупця.

Договір вважається укладеним, а пропозиція продавця щодо його укладення повністю прийнятою (акцептованою) покупцем, з моменту підтвердження Покупцем замовлення (п. 4.4. Угоди).

Згідно п. 5.3 Угоди покупець самостійно оформляє замовлення і оплачує (100% передоплати) в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Ппродавця (Відповідача). При оплаті платіжною карткою, покупець підтверджує, що є власником платіжної картки.

Фізична передача товару покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. кількість товару, що відпускається на АЗС, вибирається покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. Право власності у покупця виникає з моменту передачі товару на АЗС (п. 5.4 Угоди).

Згідно п. 5.6 Угоди продавець забезпечує зберігання товару власними силами на момент його отримання покупцем через мережу АЗС. Найменування товару і його кількість, що відпускається на АЗС, вибирається Покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. право власності у покупця виникає з моменту передачі Товару на АЗС (п.5.4 Угоди).

Згідно п. 6.2 Угоди продавець несе відповідальність щодо Товару, придбаного через мобільний додаток та/або веб сайті передбачену законодавством України.

Згідно з викопіюванням особистого кабінету позивача встановлено, що позивачу було відкрито дві віртуальні паливні карти: дві на бензин А95, де залишок пального становить 763,64 л, а іншу на бензин А95 Energy, де залишок пального становить 0 л. Так, за період дії угоди на віртуальну карту позивача було зараховано 780 л бензину А95, з яких він фактично використав 16,66 л. /а.с.10-16/.

Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання, сплативши за товар грошові кошти в загальній сумі 36 085,00 грн. (з урахуванням витраченого пального у розмірі 16,66 л), що підтверджується довідкою про здійснення операцій № OS25NM2F0MSODMGF від 06.03.2025 року на загальну суму 4 840,00 грн. та випискою про окремі операції №CGESSMGFFTG3EQ6O від 20.02.2025 року на загальну суму 31 978,00 грн. /а.с.17, 18/.

Так, 23.01.2025 року позивач звернувся до АЗС ANP, що розташована за адресою: Львівська область, село Завидовичі, урочище Крижова, 2, з метою отримання передплаченого товару, однак працівники АЗС повідомили про неможливість його відпуску через відсутність пального.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору зобов`язання щодо оплати товару виконані в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п.9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п.10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Відповідно до ч. 1 ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, на заправних станція відсутнє пальне, а тому позивач вже протягом значного часу позбавлений можливості отримати придбаний ним товар, на умовах визначених договором.

Таким чином суд встановив, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, що є підставою для розірвання договору в односторонньому порядку, крім цього, відповідач незважаючи на відсутність у нього товару, що є предметом договору купівлі-продажу коштів сплачених за цей товар позивачу не повернув, а також не передав товар на виконання умов договору, що дає підстави позивачу вимагати повернення коштів, що були сплачені за фактично недоотриманий ним товар.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме договір, укладений між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача на користь позивача кошти, що були ним фактично сплачені за недоотриманий товар.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням викладеного, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок за подання позовної заяви (з урахуванням понижуючого коефіцієнту).

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позовна заява, подана до суду через систему «Електронний суд» особисто позивачем ОСОБА_1 , поруч з цим у тексті позовної заяви позивачем зазначено, що у розгляді справи буде брати участь адвокат Тимчишин Тарас Михайлович, який діє на підставі документів, які будуть подані у судовому засіданні. В позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Так, у зв`язку із зверненням до суду за захистом своїх прав та інтересів позивач поніс витрати орієнтовна сума таких витрат становить 20 000,00 грн.

У процесі розгляду справи адвокатом Тимчишиним Т.М. було подано лише клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, до якого додано ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1348350 від 04.04.2025.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц, від 21 липня 2021 року у справі № 671/1957/20.

Разом з тим, позивачем та його представником не подано суду жодних доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатив або має сплатити, у сумі 20 000,00 гривень, їх складу, а відтак вимога про стягнення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» про захист прав споживачів задовольнити.

Розірвати угоду у формі публічного Договору купівлі-продажу, укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», укладену 31.10.2022 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» на користь ОСОБА_1 36 085 (тридцять шість тисяч вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок у вигляді відшкодування завданих збитків при невиконанні умов публічного договору купівлі-продажу.

У стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» на користь ОСОБА_1 20 000 гривень витрат на професійну правову допомогу відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс» в дохід держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкам Фінанс», , адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, 11А/8.

Суддя: Постигач О.Б.