1Справа № 335/4032/25 2/335/2120/2025
16 червня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
29.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 26 січня 1985 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у районному відділі ЗАГС м. Пологи, про що складено відповідний актовий запис №4, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 .
Від сумісного життя неповнолітніх дітей сторони не мають.
В позовній заяві позивач вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2021 року з причини відсутності взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісних поглядів на життя, протилежного уявлення про спільний побут, у зв`язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, і тому шлюб існує формально. Збереження шлюбу неможливо. З часу фактичного припинення шлюбних відношень сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що причини які спонукають наполягати на розірвані шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Шлюб між сторонами є лише формальним, оскільки особисті відносини міш ними вже тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування. Вважає що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу.
Спору щодо спільного майна немає.
Враховуючи викладене, позивач просить шлюб між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище ОСОБА_3 .
Просить розглядати справу у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 30.04.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу про розірвання шлюбу розглянути за її відсутності. Надала суду заяву в якій повідомила, що проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання на розгляд справи двічі не з`явився, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», причини неявки до суду не повідомив, жодних клопотань чи заяв суду не надав.
Частиною 4 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою відповідача, неподанням нею відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 26.01.1985 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб у районному відділі ЗАГС м. Пологі, про що складено актовий запис № 4, та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають.
Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2021 року з причини відсутності взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісних поглядів на життя, протилежного уявлення про спільний побут, у зв`язку з чим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.
З часу фактичного припинення шлюбних відношень сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Особисті відносини між сторонами тривалий час мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування, та продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Спору щодо спільно нажитого майна немає.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, шлюб між сторонами фактично припинив існування з 2021 року,у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.
Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України.
Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що позивач наполягає на задоволенні позову про розірвання шлюбу, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Позивач не просила суд стягнути з відповідача судові витрати, а тому зазначене питання судом не вирішувалося.
Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 274, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26 січня 1985 року районним відділом ЗАГС м. Пологи, актовий запис №4 - розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_3 ».
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днiв з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силi за результати апеляційного розгляду справи.
Суддя В.О. Макаров