КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7482/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4859/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Гончарука В.П.,-

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю. На даний час подружні відносини припинені та сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідач є працездатним здоровим чоловіком та має надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає окремо з дитиною.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 22 квітня 2024 року, і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

07 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі утвореного відповідно до закону військовому формуванні, що переведене на воєнний стан.

Так, апеляційний суд вважає, що передбачений п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі, яка стосується стягнення аліментів, повинен взаємозалежати із якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд має враховувати чи мав відповідач можливість висловитися щодо заявлених вимог, чи є належні докази переведення військової частини на воєнний стан, виконання на час розгляду справи бойових завдань, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Обов`язкове зупинення провадження у справі хоч і відповідатиме певним інтересам відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може зашкодити захищеним інтересам дитини та позивача у передбаченому законом утриманні зі сторони ОСОБА_2 .

Враховуючи, що провадження у названій справи може бути зупинено на невизначений термін, що суперечитиме правам та охоронюваним законом інтересів ОСОБА_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні названого клопотання.

Так, на адресу Київського апеляційного суду 07 квітня 2025 року надійшла заява від представника ОСОБА_2 про припинення повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце судового засідання, призначеного на 04 червня 2025 року, представника ОСОБА_2 повідомлено 04 квітня 2025 року.

За ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відтак, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з'явився. На адресу Київського апеляційного суду від апелянта не надходили клопотання про відкладення розгляду справи, в тому числі щодо надання додаткового часу для укладення договору про надання правничої допомоги з іншим представником. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 (змінено прізвище на ОСОБА_4 ) заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності обов`язку ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на утримання матері дитини до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Розмір аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно відповідатиме принципу розумності та справедливості, буде достатнім та доцільним захистом порушеного права позивача

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначила, що спільна донька проживає разом з матір`ю. На даний час подружні відносини припинені та сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. ОСОБА_2 є працездатним чоловіком та має надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає окремо з дитиною.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Так, за змістом ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Розв`язуючи спір, судом першої інстанції правильно взято до уваги наявність у ОСОБА_2 з 01 листопада 2021 року третьої групи інвалідності довічно та обгрунтовано зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог у заявленому позивачем розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та принципи співмірності та справедливості суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 22 квітня 2024 року, і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено факт перебування інших осіб на утриманні ОСОБА_2 , колегія суддів відхиляє, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку, передбаченого ч. 4 ст. 84 СК України.

Колегія суддів бере до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом першої інстанції.

Матеріали справи також не містять доказів, що відповідач через стан здоров`я чи незадовільне матеріальне становище не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 .

Отже, будь-яких доказів на спростування висновків суду в частині визначення розміру аліментів на утримання позивача відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 16 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко