Справа № 2-846/11
Провадження № 6/442/63/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши в приміщенні суду в м.Дрогобичі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заявлених вимог заявниця посилається на те, що між ПАТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 була укладена Рамкова угода № 0515 від 01.11.2006 та договору № 1 про внесення змін та доповнень до неї від 10.07.2008, відповідно до яких Банк зобов`язувався здійснювати кредитування ОСОБА_2 у межах наступних лімітів кредитування: ліміт суми - 150000 доларів США, ліміт строку 240 місяців.

16 грудня 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного Акцірнерного Товариства «ПроКредит Банк» 1233500 гривень 30 копійок заборгованості за договорами про надання траншу, судовий збір в сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду, а всього 1235320 (один мільйон двісті тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень 30 (тридцять) копійок.

На виконання вищевказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий документ № 2-846/11.

19.02.2025 між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні.

У відповідності з вищезазначеним договором до ОСОБА_3 перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ОСОБА_3 є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

20.02.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за Договором про надання траншу № 3.18333/0515 від 13.08.2007 та Договору про надання траншу №3.22118/0515 від 10.07.2008.

Відповідно п. 2.1. до даного договору сторони дійшли згоди про наступне, що Кредитор та Позичальник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за вищевказаними Договорами.

Відповідно п. 2.2. до даного договору сторони дійшли згоди про наступне, що підписанням цього Договору Позичальник погоджується сплатити Кредиторові борг в сумі 1000 (Одна тисяча) доларів США 00 центів, наступним чином: протягом 2 (двох) місяців по 500 (п`ятсот ) доларів США 00 центів щомісяця, починаючи з березня 2025 року, аж до повного погашення.

Тому, заявниця, з урахуванням вищевикладеного, а також, у відповідності до розділу 2 пункту 4 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», просить суд визнати виконавчий лист № 2-846/11, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованості в розмірі 1233500 грн. 30 коп. заборгованості за договорами про надання траншу, судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду, а всього 1235320 (один мільйон двісті тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень 30 копійок таким, що не підлягає виконанню.

29.05.2025 на адресу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від представника АТ «ПроКредит Банк» надійшла заява, в якій представник просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та проти задоволення заяви не заперечують. Станом на сьогоднішній день не існує жодної кредиторської заборгованості перед АТ «ПроКредит Банк».

З урахуванням тієї обставини, що сторони скористались, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, правом, суд вважає, що згідно з ч.3 ст. 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви (ч.3 ст.432 ЦПК України).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Як встановлено судом, в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2011, ухвалено: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного Акцірнерного Товариства «ПроКредит Банк» 1233500 гривень 30 копійок заборгованості за договорами про надання траншу, судовий збір в сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду, а всього 1235320 (один мільйон двісті тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень 30 (тридцять) копійок.

На виконання вищевказаного рішення суду, було видано виконавчий лист про примусове стягнення боргу.

На виконання вищевказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий документ № 2-846/11.

19.02.2025 між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги та заміну сторони у зобов`язанні.

У відповідності з вищезазначеним договором до ОСОБА_3 перейшли права вимоги за Кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ОСОБА_3 є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його користування.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами

Відповідно до п. 2 ст. 432 ЦПК України Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

20.02.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за Договором про надання траншу № 3.18333/0515 від 13.08.2007 та Договору про надання траншу №3.22118/0515 від 10.07.2008.

Відповідно п. 2.1. до даного договору сторони дійшли згоди про наступне, що Кредитор та Позичальник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за вищевказаними Договорами.

Відповідно п. 2.2. до даного договору сторони дійшли згоди про наступне, що підписанням цього Договору Позичальник погоджується сплатити Кредиторові борг в сумі 1000 (Одна тисяча) доларів США 00 центів, наступним чином: протягом 2 (двох) місяців по 500 (п`ятсот ) доларів США 00 центів щомісяця, починаючи з березня 2025 року, аж до повного погашення.

При цьому, згідно з вищевказаним договором, у порядку та на умовах, визначених договором, кредитор та позичальник домовились про реструктуризацію кредитної заборгованості, згідно з Законом України від 13 квітня 2021 року № 1381- ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Згідно з ч. 1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заявниця посилалась на те, що було здійснено реструктуризацію зобов`язань за Договором про надання траншу № 3.18333/0515 від 13.08.2007 та Договору про надання траншу №3.22118/0515 від 10.07.2008.

При цьому, при вирішенні питання в цій частині, судом враховується той факт, що 13 квітня 2021 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті, яким внесені зміни у прикінцеві положення Закону України «Про споживче кредитування» та вказаний Закон набрав чинності 23 квітня 2021 року.

В розділі IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (п.7) були внесені зміни, згідно з якими зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у встановленому порядку та умовах, визначених Законом.

Згідно з п.п.3 п.7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до п.п.12 п.7 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», проведення відповідно до цього Закону реструктуризації зобов`язань, передбачених договором, є підставою для визнання судом, відповідно до статті 432 ЦПК України, таким, що не підлягає виконанню, виконавчого документа, виданого для звернення до виконання рішення суду (ухваленого до дня проведення такої реструктуризації), яким передбачено стягнення грошових коштів та/або звернення стягнення на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2025 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за Договором про надання траншу № 3.18333/0515 від 13.08.2007 та Договору про надання траншу №3.22118/0515 від 10.07.2008 та визначено, а також погоджено сплату кредиторові боргу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також факт проведення кредитором реструктуризації зобов`язань боржника за кредитним договором, приймаючи до уваги, що кредитором заява боржника визнана і він не заперечує щодо її задоволення, суд приходить до висновку, що виконавчий лист № 2-846/11, виданий Дрогобицьким міськрайонниим судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного Акцірнерного Товариства «ПроКредит Банк» 1233500 гривень 30 копійок заборгованості за договорами про надання траншу, судовий збір в сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду, а всього 1235320 (один мільйон двісті тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень 30 (тридцять) копійок, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, тим самим повністю задовольнивши заяву.

Керуючись ст.ст.247, 259-261, 432 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 2-846/11, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного Акцірнерного Товариства «ПроКредит Банк» 1233500 гривень 30 копійок заборгованості за договорами про надання траншу, судовий збір в сумі 1700,00 грн. та 120,00 грн. витрат на ІТЗ судового розгляду, а всього 1235320 (один мільйон двісті тридцять п`ять тисяч триста двадцять) гривень 30 (тридцять) копійок.

Ухвала суду у відповідності дост.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Крамар