Справа № 643/9440/25
Провадження № 2-н/643/1753/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Пасічник О.М, розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2024 р. по 01.03.2025 р. в сумі 10 928, 08 грн.,

встановив:

ПАТ «Харківенергозбут» звернулося до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2024 р. по 01.03.2025 р. в сумі 10 928, 08 грн.

Розглянувши заяву ПАТ «Харківенергозбут», суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу регламентовано положеннями Розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Таким чином, наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

В силу приписів пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК).

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір - 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

За таких обставин, заявник при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу мав сплатити судовий збір у розмірі 302, 80 грн.

Однак, всупереч вищевказаних вимог чинного законодавства заявником не додано до заяви належних доказів на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

При цьому, суд зазначає, що додане заявником платіжне доручення № 10570 від 09.06.2025 про сплату судового збору в сумі 302, 80 грн. не є належним доказом на підтвердження сплати судового збору за даною заявою, оскільки судом під час перевірки зарахування судового збору у даній справі встановлено, що в системі КП «Д3» наявна інформація щодо поєднання зазначеного вище платіжного доручення про сплату судового збору зі справою № 643/9412/25, тобто платіжне доручення № 10570 від 09.06.2025 додано заявником як підтвердження сплати судового збору як у справі № 643/9412/25, так і у даній справі.

За таких обставин, надане заявником платіжне доручення № 10570 від 09.06.2025 на суму 302, 80 грн. не може вважатись належним доказом на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За приписами ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 163, 165, 166 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2024 р. по 01.03.2025 р. в сумі 10 928, 08 грн.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Харківенергозбут», що відмова у видачі судового наказу з вищевказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя О.М. Пасічник