Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4680/25
Провадження № 2-о/711/154/25
У Х В А Л А

13.06.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи загиблою, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Яцюка Максима Васильовича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою, відповідно до ст. 46 ЦК України, у якій просить оголосити загиблим ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 ; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті ОСОБА_2 вважати населений пункт Сєвєродонецького району Донецької області в Україні місто Попасна.

Заінтересованими особами зазначено: Військову частину НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.1 ст. 293 ЦПК України).

Як передбачено ч.ч. 1, 3, 4 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Крім того, пунктом третім частини другої статті 293 ЦПК України передбачені справи, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

При цьому, така категорія справ розглядається судом у складі одного судді і двох присяжних (ч. 4 ст. 293 ЦПК).

Главою 4 розділу ІУ ЦПК України передбачено норми щодо розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Так, в статті 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Розгляд справ такої категорії визначені у статті 308 ЦПК України, зокрема, за наявності підстав, суд ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Так, заявник, посилаючись на норми ст. 46 ЦК України щодо оголошення фізичної особи померлою, просить суд оголосити загиблим ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 ; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті ОСОБА_2 вважати населений пункт Сєвєродонецького району Донецької області в Україні місто Попасна.

Між тим, за нормами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» тощо, поняття «загиблий» та «померлий» не є тотожними за своєю суттю, оскільки відрізняються причиною та обставинами смерті особи. Загибель військовослужбовця є військовою втратою, яка стосується категорії військовослужбовців, що брали участь у військових діях і загинули внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій. Отже, смерть унаслідок загибелі настає від зовнішнього насильницького впливу (зокрема, внаслідок осколкових уражень або кульового поранення, не сумісного з життям, артилерійського обстрілу тощо), який не пов`язаний із наявними в людини захворюваннями. Особи, смерть яких настала внаслідок захворювання чи інших обставин (хронічні захворювання, необережність із предметами, самогубство тощо), вважаються померлими. Тобто, законодавець розмежовує поняття загибелі та смерті.

Відповідно до п.1.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ 14.08.2008 № 402, основними завданнями військово-лікарської експертизи є, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Крім того, ні норми ст. 46 ЦК України, ні норми ст.ст. 293, 305-309 ЦПК України не передбачають оголошення фізичної особи загиблою, як просить заявник. В разі, якщо заявник вважає за необхідне встановити факт смерті фізичної особи військовослужбовця, що брав участь у військових діях з причин його загибелі, тобто внаслідок дій противника, безпосередньо під час бойових дій (зокрема, внаслідок осколкових уражень або кульового поранення, не сумісного з життям, артилерійського обстрілу тощо), який не пов`язаний із наявними в людини захворюваннями), то він має право звертатися до суду із позовною заявою в порядку позовного провадження, із заявою в порядку окремого провадження, відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, або в досудовому порядку, враховуючи чинне законодавство.

Також, звертається увага заявника на різний порядок розгляду судом справ про оголошення фізичної особи померлою та справ про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до ст. 293 ЦПК України та на різні наслідки, які настають у зв`язку із відмінністю між процедурами оголошення фізичної особи померлою та встановлення факту смерті (причин) особи.

Відповідно до висновків постанови ВС від 28.02.2024 (справа №506/358/22) чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю і наявні підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК); визнання фізичної особи померлою (ст.ст. 305-309 ЦПК).

Також, цією постановою визначено, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

Крім того, незважаючи на вимоги щодо заяви, яка подана в порядку окремого провадження, - заявником не вказано, якої мети він має досягнути, звернувшись до суду із відповідною заявою.

На думку судді, посилання заявника на ряд постанов Верховного Суду та постанову Великої Палати Верховного Суду з огляду за вимоги заяви, які викладені у її прохальній частині, є помилковим.

За таких підстав, заявнику слід усунути зазначені недоліки задля дотриманням всіх вказаних вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 294, ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених, зокрема у ст.ст. 175, 177, 315 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника та надає йому строк на усунення недоліків.

Таким чином, заяву слід залишити без руху та надати можливість заявнику належним чином оформити та подати до суду заяву.

Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.04.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме щодо оголошення фізичної особи загиблою (справа №711/3032/25). Дане судове рішення набрало законної сили.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст.ст. 19, 175-177, 185, 258-261, 293, 294, 305-309, 315-318 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи загиблою, - залишити без руху.

Заявнику необхідно усунути, вказані в ухвалі недоліки, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку неусунення вказаних недоліків заява буде визнана не поданою та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.06.2025.

Суддя: С. М. Позарецька