Провадження №2/523/1013/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кисельова В.К.

При секретарі Дзюби Г.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

Підстави заявлених позовних вимог.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (надалі змінену назву на ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28 лютого 2017 року, видане Національним банком України, з ліцензійним правом №756 від 28 березня 2017 року на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №3454514 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Сторони узгодили його істотні умови, а саме: суму кредиту - 8800 гривень, строк кредиту 30 днів, дату повернення кредиту 04 лютого 2021 року, проценту ставку 1,43% в день ( знижена процента ставка) на 1,90% в день (стандартна процента ставка), порядок та умови на дання кредиту, пролонгацію строку кредиту та відповідальність сторін.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі 8800 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на вказану в договорі платіжну картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , яку вона вказала особисто в заяві на отримання Кредиту.

04 лютого 2021 року, відповідач ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3762.00 гривень. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів, а саме, до 06 березня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

06 березня 2021 року, ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5016.00 гривень. В зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів, а саме, до 05 квітня 2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

05 квітня 2021 року відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, а також на підставі п.4.3 Кредитного договору, його було автопролонговано і строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль, про що відповідачці було направлено листи повідомлення.

Однак у встановлений строк, відповідачка знову свої зобов`язання по поверненню кредиту на нарахованих процентів не виконала.

Враховуючи невиконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед Кредитором, 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір Факторингу №27.05/24-Ф (далі договір Факторингу), згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за Кредитним договором з боржника ОСОБА_1 . Пунктами 3 і п.4.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимог за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

За вказаним Кредитним договором утворилася заборгованість. А саме: 8800 гривень основного тіла кредиту та 20064.00 гривень суми процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідачки. Також позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати за Кредитним договором в сумі 1735,96 гривень, три відсотки річних за прострочення повернення кредиту в сумі 552,77 гривень, 2422,40 гривень оплаченого в доход держави судового збору та 10 000 гривень витрачених на правову допомогу. А всього в загальній сумі 43 575,13 гривень.

Позиція відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_1 за ордером, адвокат Зачепіло З.Я., 14 січня 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи без відповідачки та представника. У відзиві представник відповідачки заперечувала проти позовних вимог та просила в їх задоволені повністю відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вона посилалася на те, що хоча 05 січня 2021 року ТОВ «Авентус України» було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом укладення кредитного договору №3454514, але сам Кредитний договір ОСОБА_1 не підписувала. Крім того, вважає, що Договір укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» є таким, що порушує права відповідачки, як споживача та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитом. Оскільки згідно ч.ч. 1 та 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання фінансових послуг, Пам`ятка клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становить укладений Договір про надання фінансових послуг. Однак на думку представника відповідача, позивачем не надані докази на обґрунтування того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Умовами наданого кредиту та взагалі отримувала кредитні кошти.

Також, представник відповідачки вважає, що договір факторингу №27.05/24-Ф, укладений 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК» «Фінтраст Україна» відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором є неправомірним, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлена про заміну кредитора за вказаним Кредитним договором.

В судове засіданні сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, але подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 05 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яке отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК №870 від 28 лютого 2017 року, видане Національним банком України, з ліцензійним правом №756 від 28 березня 2017 року на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту з одної сторони та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авенту Україна» було укладено електронний договір №3454514 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.3 договору суму кредиту складала - 8800 гривень.

Відповідно п.1.4 строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору, де вона була встановлена до 04 лютого 2021 року.

Відповідно до п.1.5 процентна ставка становить 1,43% в день, (знижена процента ставка) яка застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, та стандартна процента ставка на 1,90% в день, яка застосовується у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація договору за ініціативою споживача, відповідно до 4.2 цього договору і у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до п.п.2.1. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус України» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем ОСОБА_1 товариству з метою отримання кредиту.

Згідно с п.п.2.4 п.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору.

Відповідно до п.п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи період пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Відповідно до п.п.3.3 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку.

За положеннями п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п 4.2 (п.п 4.2.1 4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (п.п4.3.1 0 4.3.4) договору.

Відповідно до п.4.3.1 кредитного договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п. 4.3.2 договору, споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах в п.п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 договору.

Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.2 договору, виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 договору письмово цим договором, відповідає вимогам, встановленим ст. 207 ЦК України до письмової форми договору.

За змістом п. 6.3 кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється у такій черговості: прострочені зобов`язання по процентам, прострочені зобов`язання по кредиту.

Для підписання кредитного договору №3454514 від 05 січня 2021 року, ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «А775265» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір.

Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A775265», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, підписання Відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства.

У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., зазначень, що «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, якими він заперечував проти позовних вимог, які виклав у відзиві на позов від 10 січня 2025 року, оскільки вони суперечать фактичним обставинам по справі, Кредитному договору №3453514 від 05 січня 2021 року, який сторони уклали між собою, що фактично підтвердила і відповідачка ОСОБА_1 , здійснивши електронний підпис під договором, періодично оплачуючи суми процентів за користування даним кредитом, тощо. Також доводи представника відповідача суперечать одне одному та Законодавству України, які регулюють виниклі правовідносини між ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 та між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ОСОБА_1 , а саме, ст. 9 Закону України « Про споживче кредитування», ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ЦК України.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадку, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (перша частина статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом які істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуться надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 УК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави. Якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недотриманням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» - електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, шо додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, шо пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акценту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка прийняла пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною першою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцент) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно - комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. У якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про дання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, свідчить про належний та допустимий доказ про укладання між сторонами 05 січня 2021 року правочину.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8800 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку « НОМЕР_2 , яку вказала особисто ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Акціонерного товариства «Акцент банк» за №20.1.0.0.0/7-20250129/1113 від 03 лютого 2025 року, про перерахування коштів, яку було надано на ухвалу суду від 20.12.2024р. про витребування доказів.

Відповідно до картки обліку договору, під час користування кредитом, відповідачка здійснила оплати на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом 04 лютого 2021 року на суму 3762.00 гривні; 06 березня 2021 року на суму 5016.00 гривень. В зв`язку з цим, відповідно до п.п.1.4, 1.2 Кредитного договору, відбувалися продовження строку договору.

Отже вищевказані обставини у сукупності підтверджують як факт укладення кредитного договору, а також факт отримання коштів.

05 квітня 2021 року, відповідачка свої зобов`язання, щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також на підставі п.4.3. Кредитного договору, останній було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі відповідачка оплати за Кредитним договором не здійснювала.

Відповідно до картки обліку договору за період з 05 січня 2021 року по теперішній час ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 28864 гривень, із яких 8800 гривень тіло кредиту та 20064 сума процентів за користування кредитом.

Підпунктом 3 п. 4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимог за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та «ФК «Фінтраст Україна», яка є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК «В0000495 від 21 січня 2022 року, видане Національним банком України та має ліцензію на діяльність фінансової компанії для здійснення діяльності з надання коштів та банківських металі у кредит та надання послуг факторингу, було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило Фактору право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором 3454514 від 05 січня 2021 року.

Згідно пункту 1.2. Договору Факторингу, перехід від клієнта да фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, акт прийому -передачі було підписано сторонами даного договору.

Отже, до ТОВ «ФК Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №27.05/24-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором заборгованість за яким складає 28864 гривні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_1 в частині стягнення з неї заборгованості за Кредитним договором №3454514 від 05 січня 2021 року в загальній сумі 28864 гривень, із яких 8800 гривень заборгованість тіла кредиту та 20064 гривень суми процентів за користування кредитом правомірні, підтверджуються доказами, зазначеними вище, які досліджені судом та підлягають задоволенню.

Також, суд вважає правомірними позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» інфляційні втрати в сумі 1735, 96 гривень, які виникли за період не повернення кредиту та процентів за його користування, розрахунок якого здійснений позивачем на підставі Закону.

Правомірними являються і вимоги про стягнення з відповідачки штрафних санкцій за прострочення повернення кредиту та процентів за його користування після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, а саме трьох відсотків річних в сумі 552,77 гривень, відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Підлягаю задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідачки судових витрат, а саме 2422,40 гривень сплаченого судового збору при подачі позову до суду.

Щодо витрати за надання професійної правничої допомоги.

Так позивач просить стягнути з відповідачки 10 000 гривень витрат позивача на правову допомогу, що підтверджується актом-прийому виконаних робіт та рахунком-фактурою за надання правової допомоги.

При цьому суд виходиться з того, що відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одні сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за містом, обсягом та формами є може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв. Скарг. Здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особі, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формі, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановлені розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 зазначеного Закону).

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чине процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосувати при визначені розміру витрат на правову допомогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.5 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачка у відзиві вважає, що розмір витрати за надання професійної правничої допомоги у даній справі, який заявлений позивач не співмірний зі складністю справи, обсягом наданих послуг, а тому вважає допустимим витрати у розмірі 3000 гривень.

У той же час, з урахуванням принципів співмірності та розумності, суд вважає, що розмір витрат за надання професійної правничої допомоги підлягає стягненню у розмірі 5000 гривень.

Керуючись ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268,274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, вул. Загородня б. 15, оф. 118/2 м. Київ, 03150)

суму заборгованості за кредитним договором №3445514 від 05 січня 2021 року в розмірі 28864.00 гривні (двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 00 копійок), з яких: сума кредиту 8800.00 гривень (вісім тисяч вісімсот гривень 00 копійок), 20064 гривні (двадцять тисяч шістдесят чотири гривні 00 копійок) сума процентів за користування кредитом, 1735,96 гривень (одна тисяча тридцять п`ять гривень 96 копійок) інфляційних втрат та три відсотки річних в сумі 552 гривень 77 копійок (п`ятьсот п`ятдесят дві гривні 77 копійок).

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 ) на користь овариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, вул. Загородня б. 15, оф. 118/2 м. Київ, 03150) сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) та витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 гривень (п`ять тисяч гривень).

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Суддя: В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2025