Номер провадження: 22-ц/813/652/25
Справа № 521/6712/21
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача/відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача/позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

від органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №521/6712/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, стягнення аліментів на утримання дитини, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року у складі судді Плавича І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 12 травня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 10 травня 2011 року зареєстровано шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням суду від 29 жовтня 2020 року у справі №521/14694/20, проживають окремо. Питання місця проживання дочки та її утримання не вирішено.

Позивач ОСОБА_1 просив:

визначити місце проживання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , 1986 року народження;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 3000,00 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору та на правничу допомогу (т.1 а.с.2-9).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі №521/6712/21 за позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.109-110).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що після розірвання шлюбу дитини проживає з нею матір`ю, перешкод у спілкуванні батька з дочкою не створюється. Позивач діє в особистих інтересах, приводить в обґрунтування вимог обставини, які не відповідають дійсності. Не має ні правових, ні моральних підстав визначати місце проживання дитини з батьком (т.1 а.с.115-117).

Позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надано відповідь на відзив, за змістом якої підтримано вимоги (т.2 а.с.4-9).

Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надав Висновок від 07 жовтня 2021 року №2811/01-20 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , 2014 року народження, разом з матір`ю ОСОБА_3 (т.2 а.с.135-139).

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 29 липня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 10 травня 2011 року зареєстровано шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , у шлюбі народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб розірвано рішенням суду від 29 жовтня 2020 року у справі №521/14694/20, проживають окремо. Питання утримання дочки не вирішено.

Позивач ОСОБА_3 просила:

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 15000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.1-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі №521/11379/21 за позовом ОСОБА_3 (т.3 а.с.24).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року справу №521/11379/21 передано для вирішення питання про об`єднання зі справою №521/6712/21 (т.3 а.с.41-42).

Позивач ОСОБА_3 , звернувшись 13 серпня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що після розірвання шлюбу проживають окремо, питання місця проживання дочки не вирішено; батько дитини подав позов про визначення місця проживання дочки з ним, проти чого заперечує.

Позивач ОСОБА_3 просила:

визначити місце проживання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , 1989 року народження (т.4 а.с.2-5).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі №521/12342/21 за позовом ОСОБА_3 (т.4 а.с.65).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року справу №521/12342/21 передано для вирішення питання про об`єднання зі справою №521/6712/21 (т.4 а.с.81-82).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року у справі №521/6712/21 справу №521/11379/21 та справу №521/12342/21 об`єднано в одне провадження із справою №521/6712/21; об`єднаній в одне провадження справі присвоєно №521/6712/21 (т.2 а.с.201-202).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2022 року у справі №521/6712/21 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.5 а.с.26-27).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року у справі №521/6712/21:

в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком, стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено;

позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини задоволено; визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_3 ;

позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 3000,00 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 29 липня 2021 року до повноліття дочки, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. (т.6 а.с.30-40).

Висновок суду мотивовано тим, що дитина при заслуховуванні її думки вирішила проживати з матір`ю, яка не забороняє батьку дитини спілкуватися з дочкою та брати активну участь у її житті; проживання дитини з матір`ю відповідає на даний час найкращим інтересам дитини, позитивно сприяє її розвитку як психологічному так і фізичному; розмір аліментів у 3000,00 грн. визначений з урахуванням положень статті 182 СК України.

09 жовтня 2023 року представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 45261,00 грн. (т.6 а.с.46-48).

ОСОБА_3 подано заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (т.6 а.с.72-77).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (т.6 а.с.92-95).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу суду від 06 листопада 2023 року.

В апеляційній скарзі на рішення представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та про відмову в позові ОСОБА_3 (т.6 а.с.100-105).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Підставами звернення до суду було погіршення відносин з ОСОБА_3 на початку 2021 року, вчинення нею дій, через які не міг бачити дочку та вільно спілкуватися з нею. Дитина з травня 2021 року перебувала у бабусі у Миколаївській області, у липні 2021 року ОСОБА_1 забрав дитину від бабусі до себе і донька перебувала з ним до травня 2022 року, у даний період дитина перебувала повністю на утриманні батька. Суд не надав оцінки допитаним у суді свідкам, які підтверджували, що батько дитини займався дитиною, повністю опікувався нею, свідки підтверджували перевагу у наданні дитині належного виховання батьком, його відповідальність. Проігноровано той факт, що матір дитини не має доходів для утримання дитини, наразі проживає на території Німеччини за рахунок державної допомоги, що батько дитини постійно надає фінансову підтримку дочці у розмірі 3000,00 грн. ОСОБА_3 займається особистим життям, що може негативно вплинути на їхню спільну дочку, не відвідує лікарів та не піклується про стан здоров`я дитини. ОСОБА_3 не довела, що проживання дочки з нею відповідатиме найкращим інтересам дитини. Щодо висновку органу опіки та піклування, то такий не містить жодних переваг, аргументів чи заперечень на користь когось із батьків дитини. Лише посилання на Декларацію прав дитини від 20 листопада 1959 року, яка не є джерелом права і не є частиною національного законодавства, визначило доцільність проживання малолітньої дитини з матір`ю. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом проживання з дитиною. ОСОБА_1 наразі тривалий час (більше 2 років) проживає у повній родині, в якій виховується двоє дівчат його другої дружини, має постійну роботу, забезпечує родину всім необхідним, має авто, нерухомість, створені комфортні умови для своєї дочки щодо всіх питань.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Доводи про невідповідність рішення нормам матеріального права без належної оцінки доказів є суб`єктивною думкою та вираженням незгоди з рішенням. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, батько дитини міг безперешкодно з нею спілкуватися та опікуватися. Дитина ще у квітні 2022 року була вивезена за межі України цивільною дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_7 , відповідно не перебувала з батьком до травня 2022 року, як то вказано в скарзі. ОСОБА_3 вимушена була за кордоном у Німеччині звертатися до суду щодо дитини, який рішенням надав саме ОСОБА_3 право приймати одноосібне рішення про здійснення закордонних поїздок та зобов`язав ОСОБА_8 негайно передати дитину матері. У травні 2022 року ОСОБА_9 разом з малолітньою ОСОБА_10 була затримана на території Польщі при намаганні перетнути кордон Польщі. Хибним є твердження апелянта про необхідність відображення в рішенні об`ємно та детально реальної картини відносин у колишній родині, які надавали у поясненнях свідки позивача. Колишні відносини у родині не є предметом спору. В справі відсутні докази того, що мати не займалася вихованням дитини, нехтувала чи негативно відносилась до своїх материнських обов`язків, що батько був обмежений у вільний час у спілкуванні з дитиною чи опікуванні нею. З початком війни ОСОБА_1 не погодився передати їй дитину для вивезення до родичів у Британію, натомість надав довіреність на рік чужій людині ОСОБА_11 для вивозу дитини і переховування її від матері у Німеччині. По факту викрадення дитини та вивезення її за кордон відкрито кримінальну справу в Україні та Німеччині. Суд має враховувати найкращі інтереси дитини, а такими наразі є проживання дитини з матір`ю. Право на отримання коштів на утримання дитини має той із батьків, з ким дитина проживає (т.6 а.с.124-130).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 10 травня 2011 року; рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року від 29 жовтня 2020 року у справі №521/14694/20 шлюб розірваний.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_12 залишилася проживати з матір`ю.

З весни 2022 року дитина ОСОБА_12 , 2014 року народження, перебуває за межами України у зв`язку з війною; на час прийняття судового рішення дитина проживала з матір`ю за кордоном, батько дитини проживав в Україні.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 142 СК України визначено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебувають їхні батьки у шлюбі між собою.

Дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітньою дитиною, яка на час вирішення судом першої інстанції спору не досягала десяти років, батьки якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в силу припинення сімейних стосунків проживають окремо.

Право батьків на визначення місця проживання дитини врегульовано статтею 160 СК України, відповідно до частини 1 даної норми права місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як батьки дитини ОСОБА_6 , яка не досягла десяти років на час виникнення спору та його вирішення в суді першої інстанції, не дійшли згоди щодо місця проживання дитини.

Положеннями частини 1 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків при визначенні місця проживання малолітньої дитини передбачені статтею 162 СК України.

Після припинення сімейних стосунків та зміни обставин у житті кожного з колишнього подружжя у зв`язку з цим сторони як батьки дитини не досягли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, що мало наслідком звернення батька до суду з позовом про визначення місця проживання дочки з батьком, а потому звернення матері до суду з позовом про визначення місця проживання дочки з матір`ю.

Докази того, що батьки дитини ведуть неналежний аморальний спосіб життя, негативно характеризуються, зловживають алкогольними напоями чи наркотичними засобами, не мають заробітку (доходу), постійного місця проживання, ухиляються від виконання батьківських обов`язків тощо відсутні.

Кожен з батьків характеризується позитивно у ставленні до своєї дитини, піклується про неї.

Відповідно до положень частини 4 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою.

Згідно частини 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною 6 статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради надав Висновок від 07 жовтня 2021 року №2811/01-20 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , 2014 року народження, разом з матір`ю ОСОБА_3 (т.2 а.с.135-139).

Думка дитини вислухана, ОСОБА_10 на час вирішення спору бажала проживати з матір`ю, що й було покладено в основу рішення суду першої інстанції при рівному праві батьків на те, щоб дитини проживала з кожним з них.

Наразі, в силу віку дитини, воєнного стану в Україні, який покладає на батьків додатковий обов`язок дбати про безпеку дитини, бажання дитини бути з матір`ю, яка усвідомлює значення для дитини спілкування з батьком у доступний спосіб, тощо визначення проживання дитини разом з матір`ю є таким, що відповідає інтересам дитини.

Докази щодо обставин (фактів), які унеможливлювали б, більш того, забороняли б визначення місця проживання дитини з матір`ю, відсутні.

Підстав для прийняття іншого рішення в частині вимог обох батьків про визначення місця проживання дитини суд апеляційної інстанції не вбачає.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Батьки не досягли домовленості між собою щодо способу виконання обов`язку утримувати дочку, оскільки кожен поставив питання про проживання дитини з ним, як наслідок, кожен звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, де спосіб стягнення аліментів визначив у твердій грошовій сумі.

Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання обов`язку утримувати дитину, відсутність домовленості має наслідком стягнення аліментів за рішенням суду шляхом присудження аліментів у твердій грошовій сумі, визначеній судом з урахуванням обставин, передбачених частиною 1 статтею 182 СК України, та з дотриманням вимог, передбачених частиною 2 даної норми матеріального права.

Оскільки судовим рішенням місце проживання дитини визначено з матір`ю, то аліменти на утримання дитини присуджуються з батька на користь матері.

Визначений судом щомісячний розмір аліментів у 3000,00 грн. не є спірним.

Підстави для прийняття іншого рішення в частині вимог обох батьків про стягнення аліментів на утримання дитини апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком, стягнення аліментів на утримання дитини, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, стягнення аліментів на утримання дитини залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 16 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда