Провадження № 2/761/3551/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника відповідача про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Шевченківського районного суду м. Києва перебуває дана цивільна справа.

Представником відповідача адвокатом Шморгун Р.М. подано клопотання про надання строку на примирення терміном 6 місяців.

Заявник вказує, що відповідач вбачає можливість примирення подружжя, оскільки хоче брати участь у вихованні двох своїх дітей. Достатніх підстав для розірвання шлюбу не має, ОСОБА_2 в найближчі місяці планує повернутися з Польщі до України. Зазначені у позові обставини щодо планів відповідача отримати громадянство іншої країни, відсутності узгодження щодо місця проживання та утримання дітей не відповідає дійсності. За таких обставин та зважаючи на обов`язок суду вживати заходи на примирення сторін, якщо один з подружжя не згоден на розірвання шлюбу, представник ОСОБА_2 і звернувся до суду з даною заявою.

Позивач подав заперечення на заяву про надання часу на примирення виходячи з наступного. Так, усвідомлюючи наслідки розлучення, ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи 16.12.2024 за його відсутністю. Разом з тим, судом було перенесено розгляд справи на 25.02.2025. Таким чином, судом фактично надано час для примирення. Примирення не відбулось і не відбудеться. Позивач не бажає підтримувати шлюбні відносини з ОСОБА_2 та наполягає на розірванні шлюбу.

Позивач просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач, її представник в судове засідання не з`явились.

Судом було задоволено заяву представника відповідача про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

Разом з тим, в час призначений для розгляду справи, представник відповідача на зв`язок не вийшов. Заяв та клопотань від нього не надходило.

За таких обставин, суд керуючись положеннями ч. 5 ст. 212, ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників процесу.

Дослідивши заяву представника відповідача, заперечення позивача, суд приходить до висновку, що підстави для надання строку для примирення відсутні, з огляду на наступне.

Так, за приписами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.ч 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюб, згідно до положень ч. 3 ст. 105 СК України, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, відповідно до положень ст. 111 СК України.

В розумінні чинного законодавства України, зважаючи на вищенаведені норми матеріального права, позивач має право просити суд розірвати шлюб, збереження якого не відповідає її інтересам, а відповідач має право просити суд вжити заходи щодо примирення сторін.

З огляду на положення ст. 111 СК України, приписами ст. 251 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до положень ст. 253 ЦПК України, у разі надання сторонам строку для примирення у справах про розірвання шлюбу, провадження у справі зупиняться до закінчення такого строку.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачене ч. 1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. У випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Так, як свідчать ухвала про відкриття провадження від 22.11.2024 розгляд даної справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 16.12.2024.

Заява про надання строку для примирення сформована в системі електронний суд 24.02.2025.

На день розгляду даної заяви справа перебуває в провадженні суду майже шість місяців, при цьому позивач не змінив свою думку щодо розірвання шлюбу та наголошує, що примирення не є можливим.

Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18.

Зважаючи на викладене, з огляду на незмінну і послідовну позицію ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу та не можливості примирення, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 .

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 251, 259, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 про надання строку для примирення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: