ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/800/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/2356/23 Категорія: 304070000 Биченко І. Я.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс»

відповідачі за первісним позовом (позивачі за зустрічними позовними заявами) ОСОБА_1 , ОСОБА_2

особи, що подали апеляційні скарги товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надмірно сплачених коштів, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надміру сплачених коштів, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ТОВ «Смілаенергопромтранс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу з оплати послуги з постачання теплової енергії та абонплати.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 05 грудня 2023 року прийнято відмову ТОВ «Смілаенергопромтранс» від позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та закрито провадження у справі в частині позовних вимог товариства.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічними позовними заявами до ТОВ «Смілаенергопромтранс» про зобов`язання перерахувати плату за надані послуги та повернення надмірно сплачених коштів, стягнення моральної шкоди.

В ході розгляду справи позовні вимоги за зустрічними позовами були збільшені і позивачі просили перерахувати плату за загальнобудинкові потреби і повернути їм зайво сплачені кошти в сумі по 1 922,85 коп. кожному, а також стягнути по 10 000 грн. моральної шкоди з ТОВ «Смілаенергопромтранс» на кожного з них.

В обґрунтування зустрічних позовних заяв зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 по частці кожний.

Перший поверх будинку є власністю Укрзалізниці та ВодГео. Частина підвального приміщення перебуває у власності Укрзалізниці, інша частина на балансі виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Постачальником тепла в будинок є ТОВ «Смілаенергопромтранс».

На думку позивачів за зустрічними позовами обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, розрахований з порушенням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, оскільки товариство не встановило, які транзитні трубопроводи обігрівають спільне сумісне майно, а які обігрівають приміщення крамниці та сховища. Лічильник для комерційного обліку тепла будинку встановлений на відстані 42 м. від будинку, а тому мешканцям будинку зараховують витрати тепла від трубопроводу, що розташований за межами стіни будинку. Із допоміжних приміщень є підвал, який є нежитловим приміщенням Укрзалізниці та міської влади. ТОВ «Смілаенергопромтранс» нараховує плату за тепло, втрачене в транзитних трубах підвалу Укрзалізниці та розподіляє таку плату на всіх співвласників квартир пропорційно їх площ та площі нежитлового приміщення Укрзалізниці. Водночас, виконкому міської ради, яка є балансоутримувачем сховища, плату ні за теплопостачання, ні за загальнобудинкові потреби не нараховує. Позивачі за зустрічним позовом вважають, що нарахування плати за наданий обсяг теплової енергії мало б відбуватися не за частиною 8 розділу VІ Методики про спрощений порядок визначення плати на загальнобудинкові потреби, а формулою 25 цієї ж Методики. Примусове нав`язування оплати постачання теплової енергії, яка не надається позивачам за зустрічними позовами трактується ними як нечесна підприємницька діяльність ТОВ «Смілаенергопромтранс», тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимушені звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснити перерахунок послуг за обсягом спожитих ОСОБА_1 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 грудня 2022 року до закінчення опалювального сезону 2022-2023 років із урахуванням розподілу цих послуг на сховище, як самостійного об`єкту нерухомого майна.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснити перерахунок послуг за обсягом спожитих ОСОБА_2 комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , з 21 грудня 2022 року до закінчення опалювального сезону 2022-2023 років із урахуванням розподілу цих послуг на сховище, як самостійного об`єкту нерухомого майна.

Стягнуто з ТОВ «Смілаенергопромтранс» на користь держави судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 не могли набути права власності на спірне приміщення сховища оскільки останнє не призначене для забезпечення експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, за своїми функціональними особливостями не є допоміжними, станом на дату його побудови та введення його в експлуатацію і дотепер свого функціонального призначення не змінювало та наразі воно перебуває на балансі виконавчого комітету Смілянської міської ради. Суд дійшов висновку, що розподіл обсягу спожитих у будинку АДРЕСА_3 повинен бути здійснений між споживачами житлових та нежитлових приміщень, в тому числі і з урахуванням сховища як самостійного об`єкта цивільно-правових відносин, тому визнав обґрунтованими доводи зустрічних позовних заяв про наявність підстав для здійснення перерахунків обсягу спожитих комунальних послуг.

В іншій частині зустрічних позовних вимог, суд визнав їх такими, що не доведені.

В апеляційній скарзі ТОВ «Смілаенергопромтранс» просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ухвалити рішення, яким відмовити їм в задоволенні зустрічних позовів в оскаржуваній частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року та ухвалити рішення, яким повністю задовольнити їхні зустрічні позовні вимоги.

У відзиві, що надійшов від ТОВ «Смілаенергопромтранс» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказано, що апеляційна скарга позивачів за зустрічними позовами є необґрунтована і не дає підстав для зміни чи скасування судового рішення в оскаржуваній ними частині.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ТОВ «Смілаенергопромтранс» зазначено, що рішення суду в частині задоволених зустрічних позовних вимог є обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними в апеляційній скарзі доводами, немає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації КП «ЧООБТІ» від 19 квітня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 .

На офіційному сайті ТОВ «Смілаенергопромтранс» опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, а також заяву-приєднання до договору про надання послуги з постачання теплової енергії, що є загальнодоступною інформацією. Товариством також надано роздруківку цього договору разом із заявою приєднання.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 461 від 18 жовтня 2017 року встановлено ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи в розмірі: для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 53,99 грн. за 1 кв.м. (з ПДВ); для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1798,14 грн./Гкал (з ПДВ) (а.с. 16, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 528 від 19 листопада 2021 року встановлено ТОВ «Смілаенергопромтранс» з 01 грудня 2021 року до 30 вересня 2022 року тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення» (з ПДВ): тариф на теплову енергію 2327,91 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 1871,09 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 410,82 грн/Гкал; тариф на постачання теплової енергії 46,00 грн/Гкал. Вирішено застосовувати протягом опалювального періоду 2021-2022 року до кінцевих споживачів категорії «Населення» розмір тарифу на послуги з постачання теплової енергії на рівні тарифу, що встановлений рішенням виконавчого комітету міської ради від 18.10.2017 № 461 (а.с. 22-23, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 393 від 30 вересня 2022 року встановлено ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для категорії споживачів «Населення»: тариф на теплову енергію 2885,98 грн/Гкал за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії 2110,56 грн/Гкал; тариф на транспортування теплової енергії 695,35 грн/Гкал; тариф на постачання теплової енергії 80,09 грн/Гкал. Вирішено застосовувати протягом опалювального періоду 2022-2023 року до кінцевих споживачів категорії «Населення» розмір тарифу на послуги з постачання теплової енергії на рівні тарифу, що встановлений рішенням виконавчого комітету міської ради від 18.10.2017 № 461 в сумі 1798,14 грн./Гкал (з ПДВ) (а.с. 20-21, т. 1).

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 40 від 22 листопада 2021 року введено в дію з 01.12.2021 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 35,19 грн. з ПДВ. (а.с. 17, т. 1)

Наказом ТОВ «Смілаенегропромтранс» № 29 від 31 жовтня 2022 року введено в дію з 01.11.2022 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами, що становить 36,88 грн. з ПДВ. (а.с. 18, т. 1)

З актів подачі теплоносія вбачається, що у зв`язку з початком опалювальних сезонів у м. Смілі до будинку АДРЕСА_3 ТОВ «Смілаенергопромтранс» було подано теплову енергію, зокрема, 26 жовтня 2021 року та 01 листопада 2022 року. Вказані акти складені за участю представника споживача теплової енергії голови ОСББ «Ювілейне» (а.с. 14,15 т. 1).

Відповідно до розрахунків боргу ТОВ «Смілаенергопромтранс» з грудня 2021 року по березень 2023 року нарахувало позивачам 2132,24 грн. оплати за теплоенергію на загальнобудинкові потреби та 614,32 грн. абонплати з грудня 2021 року по квітень 2023 року (а.с. 24-34, т.1).

ТОВ «Смілаенергопромтранс» підтвердив, що після пред`явлення первинного позову, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 сплатили вказані кошти.

У ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 стверджував, що вказані кошти він сплатив помилково під час онлайноплати інших комунальних платежів, що і стало підставою його звернення до суду з наведеним позовом. Не заперечував свого обов`язку з оплати послуг, що надає ТОВ «Смілаенергопромтранс», однак заперечив порядок їх нарахування, оскільки Товариство безпідставно нараховує йому оплату за послуги з постачання теплової енергії, зокрема, у зв`язку з зарахуванням витрат тепла трубопроводу, що знаходиться за межами зовнішньої стіни будинку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Як зазначено у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку фізична особа-підприємець або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Порядок та умови обслуговування теплових мереж, розподіл відповідальності визначені Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, що затверджені Наказом Міністерства палива та енергетики від 14.02.2007 № 71, відповідно до пункту 6.3.3. яких межа відповідальності між споживачем і організацією, що постачає теплову енергію, за стан та обслуговування теплових мереж і систем теплопостачання визначається договором.

Отже, межа відповідальності між споживачем і організацією, що постачає теплову енергію, за стан та обслуговування теплових мереж і систем теплопостачання визначається балансовою належністю теплових мереж за умовами договору, укладеного між споживачем і організацією, що постачає теплову енергію, або згідно з іншим документом, що підтверджує факт передачі організацією, що постачає теплову енергію, теплової мережі на баланс.

Зі змісту договору №1 про розподіл балансової належності теплової мережі від 03 листопада 2014 року, укладеного між ТОВ «Смілаенергопромтранс» та ОСББ «Ювілейне», вбачається, що сторони домовились про розподіл балансової належності теплових мереж, які прокладені до житлових будинків, мешканці яких є споживачами теплової енергії. Такий розподіл оформляється актом розмежування балансової приналежності теплових мереж з підписами та відтисками печаток сторін у вигляді додатку до договору і є його невід`ємною частиною (п.1.1 договору) (а.с. 165, т. 1).

Згідно з п. 3.1, 3.2 договору теплопостачальна організація зобов`язана призначити особу, відповідальну за справний стан та безпечну експлуатацію своєї частини експлуатаційної відповідальності теплової мережі. Представник споживачів зобов`язався призначити особу, відповідальну за справний стан та безпечну експлуатацію своєї частини експлуатаційної відповідальності теплової мережі.

Актом розмежування балансової приналежності теплових мереж між теплопостачальною організацією ТОВ «Смілаенергопромтранс» та споживачем ОСББ «Ювілейне», що є додатком №1 до договору №1 про надання послуг від 03 листопада 2014 року, було затверджено схему розмежування теплових мереж. На балансі теплопостачальної організації знаходяться мережі від ТЕЦ по АДРЕСА_4 , до теплової камери ЦТП-21 з запірною арматурою. На балансі споживача знаходяться теплові мережі від зовнішньої стіни ЦТП-21 до будівлі по АДРЕСА_5 , та всередині будівлі (а.с. 166, т. 1).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСББ «Ювілейне» створене власниками квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 . ТОВ «Смілаенергопромтранс» не є балансоутримувачем мережі - із точки розмежування балансової приналежності до вводу в будівлю. З урахуванням укладеного договору про розподіл балансової належності теплової мережі саме ОСББ «Ювілейне» несе відповідальність за справний стан та безпечну експлуатацію своєї частини експлуатаційної відповідальності теплової мережі, що проходить від зовнішньої стіни ЦТП-21 до будинку АДРЕСА_3 .

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» (далі - Постанова № 1198) усі системи теплопостачання і теплоспоживання повинні бути забезпечені вузлами обліку відповідно до затверджених технічних умов і проектів.

Згідно з пунктом 18 Постанови № 1198 прилади комерційного обліку теплової енергії в діючій системі теплопостачання, які використовуються для розрахунків за теплову енергію між теплопостачальною організацією та споживачем, повинна придбати і встановити теплопостачальна організація за умови, що такі витрати передбачені в договорі. Якщо використовуються інші джерела фінансування придбання та встановлення приладів комерційного обліку, то відносини між теплопостачальною організацією та споживачем визначаються окремою угодою відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 23 Постанови № 1198 розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

ТОВ «Смілаенергопромтранс» стверджувало, що будинок АДРЕСА_3 обладнаний приладом обліку теплової енергії, який було встановлено згідно із чинними на час встановлення нормативними приписами, і, відповідно, що обрахунок спожитої теплової енергії має здійснюватися згідно з показаннями такого приладу, що підтверджується договором № 6 про взяття на безоплатне відповідальне зберігання лічильника теплової енергії від 08 вересня 2017 року, укладений між товариством та ОСББ «Ювілейне», а також акт прийому-передачі лічильника теплової енергії на безоплатне відповідальне зберігання.

Отже, ТОВ «Смілаенергопромтранс» передало, а ОСББ «Ювілейне» прийняло на відповідальне безоплатне зберігання лічильник теплової енергії SHARKY №58165065, який встановлено на опалювальному об`єкті об`єднання за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказаний лічильник було розміщено у тепловій камері ЦТП-21, що відповідало умовам договору про розподіл балансової належності теплової мережі (а.с. 164 на звороті, т.1)

Згідно із п. 3 ч. 2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Нарахування за послуги з постачання теплової енергії проводяться на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315 (із змінами та доповненнями), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 за №1502/32954 (надалі - Методика).

Методикою передбачено порядок визначення обсягу теплової енергії, витраченого на опалення місць загального користування (надалі - МЗК) та допоміжних приміщень будівлі. Зокрема, Методикою передбачено що частину теплової енергії, спожитої будинком, розподіляється між усіма приміщеннями в межах зовнішніх стін житлового будинку.

Як встановлено пунктом 3 розділу І Методики розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 внесено зміни у Методику і визначено додаткове поняття «загальнобудинкові потреби на опалення».

У пункті 2 розділу І Методики наведено визначення загальнобудинкових потреб на опалення (ЗБП), згідно з яким це - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Нарахування за обсяги спожитої теплової енергії відповідно до приписів Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Методики розподілу (зі змінами) після опломбування лічильника проводяться з урахуванням: нарахування плати за місця загального користування (далі - МЗК - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень); нарахування плати на загальнобудинкові потреби (далі - ЗБП на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення); втрати від транзиту; абонентської плати.

Як передбачено пунктом 12 розділу IV Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових / нежитлових приміщень.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач проводить розрахунки розподілу теплової енергії на загальнобудинкові потреби відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 за №1502/32954. При нарахуванні плати за послугу з постачання теплової енергії відповідач застосовує спрощений метод, що визначено п. 8 розділу IV Методики.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування такого методу відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відомостей, що відповідач має дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у будинку АДРЕСА_3 , та які б давали можливість застосувати інший метод, в тому числі і формулу 23 Методики, на яку посилаються позивачі, матеріали справи не місять.

Суд першої інстанції вірно відхилив докази надані позивачами, а саме: акт обстеження будинку від 27 червня без зазначення року, оскільки цей доказ не підтверджує даних щодо трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення у будинку, де знаходиться квартира позивачів, так як він складений трьома мешканцями цього будинку і перевірити їх правильність не є можливим; та акт обстеження трубопроводу централізованого теплопостачання від 12 серпня 2024 року, оскільки правильність викладеної у ньому інформації перевірити не можливо з урахуванням того, що заміри трубопроводів були зроблені не уповноваженими на те особами. Крім того, вказаний акт складений поза межами періоду, за який позивачі просять здійснити перерахунок.

Як встановлено пунктом 9 розділу IV Методики, визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою 25 (формули 25 і 26 наведені у п.9 р.IV Методики).

Таким чином, відповідно до вимог пункту 9 розділу IV Методики відповідач під час визначення обсягу теплової енергії у спрощеному порядку, повинен був додатково скорегувати його із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 Опалення, вентиляція та кондиціонування опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів.

Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку (постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року справа №357/4664/15-ц.)

Суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивачів на інформацію, надану Головою правління ОСББ «Ювілейне» та відображену у довідці від 12 червня 2023 року, про відсутність батарей в під`їздах будинку, є безпідставним.

Щодо розміру плати за абонентське обслуговування, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, передбачена щомісячна плата за абонентське обслуговування. Абонентська плата включає такі витрати: здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами (зняття показів теплового лічильника, розподіл спожитих Гкал між абонентами; друк інформаційних повідомлень), оплата банківських послуг, нарахування та стягнення плати за спожиті послуги; заробітна плата обслуговуючого персоналу та нарахування єдиного соціального внеску на зарплату; обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності), господарські витрати (електроенергія, заправка картриджів, обслуговування комп`ютерів, канцелярські витрати, надання різних довідок).

Плата за абонентське обслуговування нараховується всім споживачам. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання.

Плата за абонентське обслуговування затверджується внутрішнім наказом по підприємству та визначається виконавцем комунальних послуг за їх фактичними витратами у розрахунку на 1 абонента/місяць. Тобто плата за абонентське обслуговування розраховується не за обсяги спожитих послуг, а в розрахунку на 1 абонента та виставляється, як окремий платіж.

Споживач, крім плати за опалення житла і допоміжних приміщень будинку, зобов`язаний вносити плату за абонентське обслуговування, яка затверджується внутрішнім наказом підприємства.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

За змістом статті 4 вказаного Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до листа Черкаської обласної військової адміністрації від 15 березня 2023 року розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , сховище має № 89015. Воно збудоване та введене в експлуатацію в 1973 році та перебуває на обліку в Департаменті цивільного захисту, оборонної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Черкаської обласної державної адміністрації, відділі цивільного захисту Черкаської районної державної адміністрації та відповідному структурному підрозділі виконавчого комітету Смілянської міської ради. Зазначена захисна споруда цивільного захисту перебуває на електронному обліку у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст. 2 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації і побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових й інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин та до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 598/175/15-ц).

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18).

Отже, розташоване в будинку АДРЕСА_3 сховище збудоване і прийняте в експлуатацію саме як захисна споруда цивільного захисту.

Належність вказаного сховища до комунальної власності підтверджується листом виконавчого комітету Смілянської міської ради від 04.01.2023, відповідно до якого 21 грудня 2022 року Смілянською міською радою було прийнято рішення №54-21/VIII «Про використання захисних споруд цивільного захисту», яким балансоутримувачем ряду захисних споруд, в тому числі й за адресою: АДРЕСА_3 , визнано виконавчий комітет Смілянської міської ради. Цим же рішенням було зобов`язано СКП «Наш дім» до 15.01.2023 року передати всю наявну технічну документацію на захисні споруди цивільного захисту, а виконавчому комітету прийняти її згідно з чинним законодавством.

Аналогічна інформація викладена і у листі виконавчого комітету Смілянської міської ради від 03 лютого 2023 року, адресованого ТОВ «Смілаенергопромтранс», та у листі виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 липня 2024 року, адресованого на ім`я ОСОБА_1 . При цьому, виконавчий комітет зазначив, що оплата за теплопостачання вищезазначеної захисної споруди балансоутримувачем буде здійснюватись згідно з чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 не могли набути права власності на спірне приміщення сховища, оскільки останнє не призначене для забезпечення експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, за своїми функціональними особливостями не є допоміжним, станом на дату його побудови та введення його в експлуатацію і дотепер свого функціонального призначення не змінювало та наразі воно перебуває на балансі виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Із наданих суду доказів вбачається, що з 21.12.2022 року таким балансоутримувачем є виконавчий комітет Смілянської міської ради. До 21.12.2022 року балансоутримувачем було СКП «Наш дім», однак інформацію протягом якого періоду на балансі цього підприємства перебувало сховище, матеріали справи не містять.

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на неправильність здійснення розрахунків з оплати комунальних послуг у період з грудня 2021 року і протягом 9 опалювальних місяців.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять однозначних відомостей про балансоутримувача сховища до 21.12.2022 року, а тому позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а саме зобов`язати ТОВ «Смілаенергопромтранс» здійснити перерахунок послуг обсягу спожитих ними комунальних з 21.12.2022 року до закінчення опалювального сезону 2022-2023 років.

Щодо вимоги про повернення позивачам зайво сплачених 1922,85 грн. коштів, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачами не надано доказів на здійснення їх оплати. Крім того, вимоги про здійснення перерахунку з одночасним пред`явленням вимоги про стягнення надміру сплачених коштів є взаємовиключними. Належним способом захисту позивачів у даному випадку є саме зобов`язання відповідача здійснити перерахунок обсягу спожитих послуг. Перерахунок передбачає внесення в розрахунки часткових змін шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої послуги з теплопостачання.

Що стосується вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає слідуюче.

Позивачі зазначають, що внаслідок неправомірних дій відповідача їм завдано моральної шкоди, яка виражається в порушенні їх прав на справедливий розрахунок постачання теплової енергії і її оплату, що призвело до їх душевних страждань і змусило їх приймати ліки для нормалізації здоров`я.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди у розмірі по 10 000 грн. кожному, оскільки заподіяння такої шкоди відповідачами не доведено належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції. Доводи апеляційних скарг були предметом розгляду суду першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги ТОВ «Смілаенергопромтранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від27 лютого 2025 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2025 року залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 червня 2025 року.

Судді