Справа № 342/153/25
Провадження № 2/342/271/2025
04 червня 2025 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, Городенківської міської ради про визнання права власності на частку житлового будинку,
Адвокат Паньків В.Д. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області та просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що батько позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На випадок своєї смерті ні батько, ні мати позивача заповіти не складали.
Станом на 15.04.1991 у будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
На день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7
ОСОБА_5 на день смерті була зареєстрована та проживала одна у вищезгаданому житловому будинку.
На час смерті ОСОБА_4 чинним був ЦК УРСР 1963 року.
Позивач звернувся до приватного нотаріуса Коломийського РНО Яшана Р.Р. із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що неможливо визначити частку померлого у даному житловому будинку.
За домогосподарством, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0, 1100 га. Згідно звіту про оцінку житлового будинку визначено його ринкову вартість, яка становить 119326 грн.
Ухвалою суду від 17.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 03.03.2025 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паньків В.Д., Городенківської міської ради та просять визнати за кожною з них право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов мотивований тим, що господарство по АДРЕСА_2 належало колгоспному двору. Право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Станом на 15 квітня 1991 року у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отже, право власності у даному господарстві належить кожному члену колгоспного двору по 1/4 частці, зокрема, позивачам за зустрічним позовом.
Ухвалою суду від 05.03.2025 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою суду від 25.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 адвокат Паньків В.Д. 13.05.2025 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача-відповідача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить ухвалити судове рішення на користь ОСОБА_1 .
Відповідачі-позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.06.2025 подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять ухвалити судове рішення на їх користь.
Відповідач Городенківська міська рада через систему «Електронний суд» 16.04.2025 надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.
Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 серпня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований у АДРЕСА_3 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .
Адресний номер житлового будинку, що розташований у с. Ясенів-Пільний змінений з вулиці АДРЕСА_3 на АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 101, виданою 05.02.2025 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.
Копіями витягів з погосподарських книг Ясенево-Пільнівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, виданих Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, підтверджується, що суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_3 , - колгоспний двір.
Верховний Суд у постановах від 03 травня 2022 року в справі № 520/5386/15-ц, від 22 листопада 2023 року в справі № 689/1693/20 та ін. зазначив, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовували майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.
15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.
Положення статей 17, 18 зазначеного Закону щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.
За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.
Голова колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 18 від 26 вересня 1989 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.563 ЦК УРСР (у редакції 1963 року), інші члени колишнього колгоспного двору продовжували на тій же підставі володіти, користуватись і розпоряджатись даним майном.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли введений в дію Закон України «Про власність», у зв`язку з чим правового значення буде мати належність членів до колгоспного двору саме на цю дату.
Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.
Станом на 15.04.1991 у господарстві по АДРЕСА_4 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що стверджується довідкою № 180, виданою 22.03.2024 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Зазначені особи також були зареєстровані за даною адресою станом на 1986-1990 роки, що підтверджується копією витягу з погосподарської книги Ясенево-Пільнівської сільської ради за 1986-1990 роки, виданої Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенкеівської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області.
З наведеного слідує, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності по 1/4 частці кожному, як членам колишнього колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , у зв`язку із реєстрацією шлюбу 25 липня 2008 року змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », актовий запис № 17 від 25 липня 2008 року, що стверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 10 жовтня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 93 роки у с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 25 від 27 серпня 2018 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 27.08.2018 виконкомом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
Оскільки ОСОБА_5 померла після ІНФОРМАЦІЯ_12 , у вказаних правовідносинах суд застосовує норми Цивільного кодексу України 2003 року.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України.
За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проживала і була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки № 100, виданої 05.02.2025 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.
Позивач-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , є сином ОСОБА_4 та спадкодавця ОСОБА_5 , актовий запис № 17 від 06 квітня 1958 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 06 квітня 1958 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.
Спадкодавець ОСОБА_5 заповіту не вчиняла, що стверджується копією витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55063051, виданого 08.02.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р.
Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її син - позивач-відповідач ОСОБА_1 . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 судом не встановлено, її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Із копії спадкової справи № 25/2019, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р., вбачається, що позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_14 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (08.02.2019). Копією Витягу № 55063048 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 08.02.2019 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63735059 (номер у нотаріуса 25/2019), спадкодавець ОСОБА_5 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 1/4 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.
Підставою звернення позивача-відповідача ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. № 26/02-31 від 05.02.2024 про відмову у вчиненні нотаріальних дій йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, видано на ім`я ОСОБА_4 , як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частки членів колгоспного двору.
З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 09.06.2024, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1937 році, господарські будівлі та споруди в 1937, 1975, 1981, 1982 роках.
За домогосподарством по АДРЕСА_1 закріплені земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1100 га; для ведення особистого селянського господарства площею 0,2400 га; для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс) площею 0,1130 га, про що свідчить довідка № 102, видана 05.02.2025 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.
Згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набув чинності 03.08.2004, державна реєстрація - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 412626818, сформованої 11.02.2025, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Досліджені судом докази підтверджують, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_5 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області станом на 15 квітня 1991 року належав до суспільної групи господарств колгоспний двір. Враховуючи, що членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , тому кожному з членів колгоспного двору належала частка в розмірі 1/4 частини в майні колгоспного двору.
Позивач-відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, успадкував після смерті матері ОСОБА_5 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої у ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.
Крім того, позивачу-відповідачу ОСОБА_1 належить 1/4 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що, з урахуванням спадщини, становить 2/4 (1/2) частки.
Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правомірно набули право власності кожен на 1/4 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачем-відповідачем ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Паньків Василь Дмитрович, Городенківської міської ради про визнання права власності на частку житлового будинку задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач-відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- представник позивача-відповідача адвокат Паньків Василь Дмитрович, адреса робочого місця адвоката: вул. Станіславська, 1, м. Городенка, Коломийськийрайон, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст судового рішення складено 12.06.2025.

Суддя: Андріюк І.Г.