Номер провадження 2/754/300/25
Справа №754/7132/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2025 року суддя Деснянський районний суд міста Києва Сенюта В.О розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернувся (з подальшим уточненням) до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим позивач здійснює з 10.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог чинного законодавства, позивачем, на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34. Підтвердженням повного і беззастережного акцепту умов договору є факт отримання послуг споживачем. Крім того, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Відповідачі від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлялись. При цьому, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та /або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.03.2024 складає 20 297,57 грн: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 00,00 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 00,00 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17 902,89 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2 394,68 грн. Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 32,62 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 130,55 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 900,91 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 1 019,06 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20.05.2024 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

05.06.2024 КП КМР «КМ БТІ» до суду надано відповідь від 05.06.2024 № 062/14-5858, з якої вбачається, що з даних реєстрових книг комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 , на праві власності зареєстрована: за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.08.2001.

Стороною відповідачів подано відзив (заперечення проти позову про стягнення заборгованості), відповідно до яких ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказувавши, що договір про надання послуги централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води не укладався. Крім того, відповідач вказує, що послуги за загальнобудинкові потреби (МЗК, ФСО, ФСГ) антизаконні, оскільки таких раніше не було та їх введення це порушення конституційної вимоги. Також, сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, (інвалід армії) та повинен сплачувати 50% за теплову енергію, але у даних позивача пільга у більшості випадків відсутня. При цьому відповідач також вказує, що плата за абонентські обслуговування не підлягають врахуванню при сплаті за житлово-комунальні послуги, оскільки вони не відповідають вимогам абз.3 ст.22 Конституції України. Відповідач вказує, що розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви є неналежним, оскільки суперечить розрахунку заборгованості за аналогічний період, який проводився ним особисто. Крім того, пільгу 50% при оплаті за ЖКП, яку перераховують відповідачу на пенсійний рахунок в «Ощадбанк», почали перераховувати тільки з 01.01.2023 і нарахування за спожиті ЖКП стали відображати в рахунках-повідомленнях з цієї дати в повному обсязі, а до цієї дати позивач зобов`язаний був відображати дані при нарахуванні в рахунках з урахуванням пільги у 50%.

Від представника КП «Київтеплоенерго» - Банецького Б., до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що доводи відповідача ОСОБА_1 , щодо незаконності загально-будинкових потреб (МЗК, ФСО та ФСГ) не можуть братись судом до уваги, оскільки жодною судовою інстанцією наявні послуги загально-будинкових потреб не визнавались недійсними, не законними або такими, що суперечать Конституції України або іншому чинному закону та нормативно правовому акту. Крім того, інформація зазначена з мінусом в платіжних доручень по субсидії означає, що по відношенню до відповідача зі знаком мінус рахується в його користь. Таким чином, підтверджується факт нарахованої пільги та покриття частини суми яка нарахована у відповідний звітний період наданих послуг. При цьому, відповідачем зазначається неодноразово той факт, що він повинен платити тільки 50% комунальних послуг, проте не зазначає з яких правових підстав та за якою нормативно- правовою формою таке право в нього виникало та чим це регламентовано. Відповідач зазначає виключно про введення його в оману, проте жодним чином не спростовує факт порушення виконання ним зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення за адресою відповідача, а також детально відображає нарахування , оплати споживача, спожиті Гкал. та діючий тариф. Щодо тверджень відповідача про відсутність письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, представник позивача, звертає увагу суду на те, що факт відсутності письмового договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки відповідач від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Форма договору розроблена відповідно до типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005. Надання послуг КП «Київтеплоенерго» та нарахування за ці послуги відповідно до вказаного договору розпочато з 01.05.2018. Опубліковані договори є договорами приєднання відповідно до положень ст.634 ЦК України. Вищезгадані договори вважаються акцептованими усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечень щодо умов вище зазначених договорів. В даному випадку про надання послуг постачальником свідчить підключення будинку споживача до мереж централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Зокрема, представник вказує, що відповідач кожного місяця отримував платіжні документи, в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, що свідчить про обізнаність в наявності заборгованості.

Ухвалою внесеною до протоколу судового засідання від 17.09.2024 залучено до участі в справі у якості співвідповідача ОСОБА_5 .

Відповідно до розпорядження від 11.12.2024 у зв`язку з прийняттям 03.12.2024 Вищою радою правосуддя рішення №3505/0/15-24 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл справи №754/7132/24 за позовом КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для визначення головуючого судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.12.2024 вище зазначена цивільна справа передана судді Сенюті В. О.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.12.2024 прийнято дану справу до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) забов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) забов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п. 1 Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562 врегульовані відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир у будинку АДРЕСА_3 , з 01.05.2018. До 01.05.2018 надання таких послуг здійснювало ПАТ «Київенерго».

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго`було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії). За умовами договору ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» до дати укладення цього договору.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснює КП «Київтеплоенерго».

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторона позивача посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, однак не виконують свої зобов`язання щодо оплати наданих їм послуг, у зв`язку з чим до 01.03.2024 сума заборгованості становить 22380,71 грн.

Відповідно до письмових матеріалів справи, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ.

На підтвердження наданих споживачу послуг до справи долучено корінці нарядів про включення та відключення опалення, акти прийняття вузлів комерційного обліку, відомості про спожиту теплову енергію, акти про перевірку стану вузла обліку теплової енергії будинку АДРЕСА_3 .

Встановлено, що указаний будинок знаходиться на обслуговуванні ЖЕК №1305 ДКП «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва, а тому уповноваженим представником по утриманню будинку та прибудинкової території у долучених до справи актах й засвідчено готовність комерційного вузла обліку, а у корінцях наряду - включення будинку до опалювального сезону та відключення від такого.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до ч.7 ст.26 вищевказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч.2 ст.642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.04.2016 (справа №6-2951цс15), яка підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 (справа №751/3840/15-ц) споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду, суд приходить до висновку, що доводи відповідача ОСОБА_1 про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності укладеного із позивачем відповідного письмового договору, до уваги не приймаються.

ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014.

В подальшому його правонаступником стало КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 9, 10 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст.20 Закону, п.п.18,20,30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Розрахунок заборгованості на послуги з центрального опалення і постачання гарячої води, здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА, інформація про які є загальнодоступною та загальновідомим фактом, офіційно опублікована.

Отже, згідно із зазначеними нормами законодавства відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

На підтвердження своїх доводів щодо розміру заборгованості, позивач надав суду відповідний розрахунок за період з 01.11.2021 по 31.03.2024.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 33 Правил передбачено що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги.

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирних будинках, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку , споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менше як двох мешканців будинку.

Згідно з п.14 Постанови показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пунктом 20 Постанови встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання абз. 2 п. 21 з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування.

Щодо твердження відповідача, про незаконність плати за загально-будинкові потреби (МЗК, ФСО, ФСГ), то таке твердження не береться судом до уваги, оскільки дане питання врегульовано на законодавчому рівні, а саме Постановою КМУ №1182, №830, методикою №315 розрахунку на постачання житлово комунальних послуг, а також ст.10 ЗУ «Про комерційний облік».

Відповідно до положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду № 315 від 22 листопада 2018 року, якою передбачено додаткове нарахування витрат тепла у місцях загального користування будинку.

Щодо твердження відповідача, що він має право на пільгу відповідно до ст. 6 Закону України від 24.03.1998 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», судом встановлено наступне.

Відповідно до п.6 ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Стаття 9 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» передбачає, що витрати, пов`язані з реалізацією цього Закону, здійснюються за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Статтею 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 373 від 17.04.2019 про деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі затверджено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі.

Згідно вказаного порядку, починаючи з 01.10.2019 виплата розрахованої пільговику суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. АТ «Ощадбанк» веде у відповідних автоматизованих системах обліку банку персоніфікований облік пільговиків та коштів, які надходять на рахунок для виплати пільг, в розрізі кожного пільговика, та на підставі отриманих реєстрів нарахованих сум платежів пільговикам здійснює щомісяця перерахування коштів з рахунку для виплати пільг на рахунки управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 Порядку структурні підрозділи з питань соціального захисту населення на підставі даних Реєстру та інформації, отриманої відповідно до пункту 5 цього Порядку, розраховують щомісяця до 25 числа суму пільги: на оплату житлово-комунальних послуг виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, кількості членів сім`ї, які мають таке право відповідно до законодавчих актів, зазначених у пункті 3 цього Порядку, та визначені статтею 51 Бюджетного кодексу України, та з урахуванням встановлених цін/тарифів (внесків) і державних соціальних нормативів у сфері житлово-комунального обслуговування; на придбання твердого палива і скрапленого газу виходячи з розміру знижки, на яку пільговик має право згідно із законом, з урахуванням мінімальних норм забезпечення твердим паливом і скрапленим газом та граничних показників їх вартості.

Сума пільги у грошовій безготівковій формі збільшується на розмір комісійної винагороди АТ «Ощадбанк», що становить 0,7 відсотка такої суми.

Якщо в одному житловому приміщенні право на пільги на оплату житлово-комунальних послуг мають кілька пільговиків, розрахунок суми пільги здійснюється одному із таких пільговиків, який має право на більший за розміром відсоток знижки плати, з урахуванням розміру пільг інших пільговиків.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу про призначення (не призначення) пільги на придбання твердого палива і скрапленого газу, а за заявою пільговика надає йому інформацію про розрахунок розміру пільги на оплату житлово-комунальних послуг.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що позивачем при здійсненні нарахувань по внескам не враховано, що він має пільги згідно Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної гвардії і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує належність відповідача до пільгових категорій населення та інформація зазначена з мінусом в платіжних дорученнях, підтверджує факт нарахованої пільги та покриття частини суми яка нарахована у відповідний звітний період наданих послуг.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги згідно із Законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (крім військовослужбовців), «Про Службу безпеки України», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Таким чином, за новим механізмом пільги на оплату житлово-комунальних послуг, на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, на відшкодування витрат з управління багатоквартирним будинком, розраховуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення, а не управителями багатоквартирних будинків, виконавцями комунальних послуг, об`єднаннями.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про безпідставність посилань відповідача на неврахування його права пільги згідно Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів національної гвардії і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Також, з матеріалів справи вбачається, що з даних реєстрових книг комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 , на праві власності зареєстрована: за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.08.2001.

На підтвердження указаних обставин до справи долучено копію свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.08.2001.

Так, в ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлена особа - ОСОБА_2 , як відповідач є неналежним.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Квартира АДРЕСА_2 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Сторона відповідача від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключався).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про те, що відповідачі станом на 01.03.2024 мали заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 22380,71 грн. та надано розрахунок. Проте, суд вказаний розрахунок заборгованості до уваги не приймає, оскільки останній містить розбіжності та суперечить розрахункам, які відображені у квитанціях, наданих відповідачем ОСОБА_1 .

Доводи сторони позивача проте, що наявність вказаних розбіжностей пояснюється відповідними коригуваннями, суд не приймає. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відсутність обгрунтування в частині здійснення коригувань у розрахунку суми заборгованості за надані послуги, про які вказує сторона позивача (формула/механізм таких розрахунків) позбавлє суд можливості здійснити відповідну перевірку таких розрахунків. В такому випадку за відсутності налжених і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлмачитися на користь споживача.

Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлена цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суді встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що представником позивача не наведено достатньо доказів на підтвердження факту надання належних послуг, заборгованість за якими заявлено в позовних вимогах, як і не надано жодного доказу неналежного виконання зобов`язань відповідачем щодо оплати отриманих послуг.

Отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено ст. 77-80 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статями 10, 12, 19, 43-44, 49, 76-83, 133, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, статями 526, 625, 610, 714 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2025 року.

Суддя В.О.Сенюта