Справа №932/7437/23
Провадження №2/932/2134/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Кравченко Г.В., позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

16.08.2023 позивач звернувся до суду із позовом, в якому, із врахуванням заяви від 03.04.2024, просить визнати речі спільним майном подружжя та поділити його між сторонами наступним чином:

- виділити ОСОБА_3 автомобілі «Nissan Leaf» та «Subaru Outback», будинок АДРЕСА_1 ;

- виділити ОСОБА_5 магазин непродовольчих товарів під номером 2, а також квартири під номерами 1 та АДРЕСА_2 ;

- стягнути з позивача в корить відповідача 337 030 грн компенсації за відступ від реального розміру часток у праві спільного майна подружжя.

Для розгляду справи визначено головуючу суддю Кудрявцеву Т.О., яка ухвалою від 30.08.2023 відкрила загальне позовне провадження.

В підготовчому засіданні 19.11.2023 представник відповідача адвокат Балашов С.В. подав відзив, підписаний відповідачем.

Ухвалою суду від 03.04.2024 закрито підготовче провадження.

20.06.2024 відповідачем подано заяву у якій вона вказує що підтримує заперечення наведені у відзиві.

Ухвалою суду від 02.04.2025 вжито заходів забезпечення позову за заявою відповідача.

У зв`язку із звільненням головуючої судді Кудрявцевої Т.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи, для розгляду даної справи визначено головуючого суддю Цитульського В.І., який ухвалою від 09.05.2025 прийняв справу до розгляду та призначив судове засідання на 05.06.2025.

У судовому засіданні 05.06.2025 суд відмовив у задоволенні клопотань представника відповідач про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення експертизи (мотиви такого рішення наведені у письмовій ухвалі).

Узагальнені доводи позивача.

З 17.10.1988 сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 08.08.2023. За цей час сторонами набуто майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. Зокрема: автомобілі «Nissan Leaf» вартістю 295 600 грн, «Subaru Outback» вартістю 252 100 грн, «Tesla Model S» вартістю 1 027 500 грн, «Chevrolet Camaro» вартістю 995 700 грн та «BMW 3 GT» вартістю 703 600 грн, будинок АДРЕСА_1 вартістю 18 млн грн, а також магазин непродовольчих товарів під номером 2 та квартири під номерами 1 та АДРЕСА_2 вартістю 2 млн грн, 3 543 840 грн та 1 896 120 грн відповідно. Автомобілі «Tesla Model S», «Chevrolet Camaro» та «BMW 3 GT» відчужені позивачем, тому їхня вартість має бути врахована при поділі майна у частку позивача.

Після подання відзиву позивач погодився із оцінкою будинку АДРЕСА_1 у сумі 8 945 000 грн, яку заявила відповідач, перерахував вартість майна та у зв`язку із тим, просив стягнути із позивача на користь відповідача компенсацію за відступ від рівності часток в сумі 337 030 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовільнити.

Узагальнені доводи відповідача.

Відповідач погодився із обсягом заявленого до поділу майна та визначеною позивачем його вартістю, окрім оцінки будинку АДРЕСА_1 . Відповідач надала висновок про оцінку вказаного будинку на суму 8 945 000 грн та запропонувала свій варіант поділу за яким просила виділити у свою власність: автомобілі «Nissan Leaf» та «Subaru Outback», магазин непродовольчих товарів під номером 2, а також квартири під номерами 1 та АДРЕСА_2 , в користь позивача - будинок АДРЕСА_1 та стягнути з останнього в свою користь компенсацію в сумі 1 842 070 грн.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову, зазначили про відмову від мотивів відзиву та запропонованого у ньому варіанту поділу майна, про незгоду із визначеною сторонами вартістю спірного майна.

Обставини, встановлені судом.

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.08.2023 у справі №932/6255/22 встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 17.10.1998. Від шлюбу вони мають синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаним рішенням шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 08.05.2023, станом на 07.05.2023 за ОСОБА_5 зареєстровано:

- 17.10.2014 автомобіль «Nissan Leaf»;

- 21.07.2020 автомобіль «Chevrolet Camaro»;

- 12.07.2021 автомобіль «BMW 3 GT»;

- 19.04.2023 автомобіль «Tesla Model S».

Згідно вказаної відповіді за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль «Subaru Outback».

Згідно інформації РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 03.12.2023, станом на 02.12.2024 право власності на автомобілі «Chevrolet Camaro» (29.06.2023), «BMW 3 GT» (12.07.2023) та «Tesla Model S» (30.06.2023) зареєстровано за ОСОБА_8 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на наступне майно:

- домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04.09.2008 (сторони пояснили що свідоцтво видане у зв`язку із перебудовою будинку за спільні кошти);

- квартира АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2002;

- квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2003;

- магазин непродовольчих товарів №2 по АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 05.06.2004 (позивач пояснив, що свідоцтво видано у зв`язку із реконструкцію та переведення купленої сторонами квартири у нежитлове приміщення).

Сторони визнали той факт, що описане майно є спільним майном подружжя.

Позивачем подано висновки оцінювачів про вартість спільного майна: відчужені ним автомобілі Chevrolet Camaro», «BMW 3 GT» та «Tesla Model S» - 2 726 800 грн; автомобіль «Nissan Leaf» - 295 600 грн; автомобіль «Subaru Outback» - 252 100 грн; квартира АДРЕСА_2 - 1 896 120 грн; квартира АДРЕСА_3 - 3 543 840 грн; магазин непродовольчих товарів №2 по АДРЕСА_4 - 2 000 000 грн.

До відзиву відзиві відповідач надала висновок про вартість будинку АДРЕСА_1 , а саме 8 945 000 грн.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 8 052 грн та 5 368 грн.

За подання заяви про забезпечення позову відповідачем сплачено судовий збір і в сумі 605,60 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка діяла на час набуття права власності на квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 , майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За приписами сь.60 СК України, чинної на час набуття права власності на інше майно, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно ч.2 ст.364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

За приписами ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.02.202 у справі №209/3085/20).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2023 по справі №648/3137/15-ц зазначено, що «застосований спосіб поділу спірного майна, за яким одному і другому з подружжя виділяється окремий житловий будинок, є найбільш прийнятним у цьому випадку, оскільки вирішує спір по суті і забезпечує кожному з подружжя можливість володіння і користування окремим, а не спільним, нерухомим майном. Запропонований позивачем спосіб поділу не вирішує спір, оскільки залишає закінчений будівництвом будинок і незавершений будівництвом будинок у спільній власності».

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту.Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц).

Верховний Суд зауважив, що саме по собі обрання судом варіанту поділу спільного майна, який є відміннім від запропонованого сторонами, не вважається виходом за межі позовних вимог, оскільки суд вирішує спір в межах заявленого позову про поділ спільного майна подружжя, та визначає спосіб поділу майна, який за установлених у кожній конкретній справі обставин, є найбільш прийнятним для обох сторін та відповідає засадам розумності та справедливості (постанови Верховного Суду від 12.10.2022 у справі №757/64512/16-ц).

Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.03.2021 у справі №501/2211/18; від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц; від 03.06.2020 у справі №487/6195/16-ц; від 30.09.2020 у справі №552/1514/19, від 17.02.2021 у справі №359/898/18, від 24.03.2021 у справі №501/2211/18, від 07.04.2021 у справі №757/64512/16-ц, від 18.05.2021 у справі №725/3818/19.

Згідно приписів ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Висновки суду.

1. Обсяг спільного майна та його вартість.

Факт набуття сторонами права спільної сумісної власності на автомобілі «Nissan Leaf» вартістю 295 600 грн, «Subaru Outback» вартістю 252 100 грн, «Tesla Model S» вартістю 1 027 500 грн, «Chevrolet Camaro» вартістю 995 700 грн та «BMW 3 GT» вартістю 703 600 грн, будинок АДРЕСА_1 вартістю 8 945 000 грн, а також магазин непродовольчих товарів під номером 2 та квартири під номерами 1 та АДРЕСА_2 вартістю 2 млн грн, 3 543 840 грн та 1 896 120 грн відповідно, а також факт самостійного відчуження позивачем автомобілів «Tesla Model S», «Chevrolet Camaro» та «BMW 3 GT» підтверджується наданими доказами та визнається сторонами.

При цьому висновки оцінювача суд вважає належними та допустимими письмовими доказами на підтвердження вартості майна, тому заперечення представника із цього приводу відхиляються.

2. Щодо відмови відповідача від визнання обставин щодо вартості спільного майна, зазначеного у відзиві, суд виходить із наступного.

Відповідач самостійно підписала відзив та заяву від 20.06.2024 у якій підтримала заперечення наведені у відзиві. Із самого початку участі у справі відповідач була представлена кваліфікованим представником адвокатом.

Фактично відмова від визнання обставин, визнаних у відзиві пов`язана із залученням відповідачем нового представника, що не узгоджується із приписами ч.2 ст.82 ЦПК України.

Процесуальний закон надає право суду прийняти відмову сторони від визнання обставин лише коли вона доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною.

Відповідного мотивування відповідач не навела, відтак відсутні підстави для прийняття судом відмови відповідача від визнання обставин.

3. Щодо повноважень суду.

За наведеними вище висновками Верховного Суду, залишення майна у спільній власності не є вирішенням спору про поділ спільного майна подружжя. Тим більше, між сторонами відсутній спір щодо обсягу спільного майна подружжя та рівності часток сторін.

У даній категорії справ завданням суду є проведення реального поділу майна між подружжям у спосіб виділення кожному в натурі окремих видів (об`єктів) майна.

При цьому поділ майна в інший спосіб ніж просить позивач не є виходом за межі позовних вимог.

Разом із тим, для присудження одному із подружжя грошової компенсації необхідним є його згода. У випадку відсутності згоди іншого із подружжя може бути позбавлена частки в порядку, визначеному ч.2 ст.365 ЦК України та ч.5 ст.71 СК України.

4. Щодо запропонованого позивачем варіанту поділу майна.

Згідно вказаного варіанту поділу, вартість майна, яке просить виділити у власність відповідача та за яким відповідачу передається у власність будинок АДРЕСА_1 , є меншою за розмір її частки (1/2) відтак він просить стягнути із нього в користь відповідача відповідну компенсацію замість частки у праві спільної сумісної власності.

Проте відповідач не погоджується на таку компенсацію, а позивач не скористався механізмом, передбаченим ч.2 ст.365 ЦК України та ч.5 ст.71 СК України, а саме ним не внесено відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

На переконання суду зазначення у відзиві про згоду відповідача на компенсацію у даному випадку враховувати неможна, оскільки така компенсація обґрунтовувалася позбавленням її права власності на будинок АДРЕСА_1 та бажанням набути власність на квартири та магазин.

Викладене унеможливлює поділ майна за запропонованим позивачем варіантом або іншим варіантом за яким у власність відповідача виділяється будинок АДРЕСА_1 .

5. Щодо інших варіанту поділу.

У відзиві відповідач погодилася на передачу у власність позивача будинку АДРЕСА_1 в цілому та на отримання, у зв`яку із цим, решти спільного майна та компенсації в сумі 1 842 700 грн.

Такий варіант не є максимально наближеному до величини часток сторін у спільному майні подружжя, проте він є єдиним можливим з огляду на приписи ст.364, 365 ЦК України та ст.71 СК України, а також є розумним з огляду на наступне.

Позивачем самостійного, без згоди відповідача, відчужено спільні автомобілі на суму 2 726 800 грн, половину коштів відповідачу не передано.

Спільні діти сторін проживають з відповідачем, що визнає позивач у позові. При цьому місце проживання відповідача зареєстровано по АДРЕСА_1 , а доказів того факту, що відповідач з дітьми проживають у спірному будинку АДРЕСА_1 позивачем не надано (це єдиний мотив позову про необхідності виділення відповідачу будинку).

В судовому засіданні відповідач вказала, що проживає з дітьми за зареєстрованим місцем проживання та про те, що вони не потребують будинку АДРЕСА_1 .

Відтак суд приходить до переконання про можливість поділу майна у вказаний спосіб.

6. Позовна вимоги про визнання майна спільним не може бути задоволеною, оскільки майно є спільним в силу закону а спір з цього приводу відсутній.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов частково, із відповідача слід стягнути половину сплаченого позивачем судового збору.

В свою чергу із позивача слід стягнути судовий збір, який сплачено відповідачем за подання заяви про забезпечення позову, яку задоволено.

Враховуючи вищевикладене суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_5 задовільнити частково.

Поділити спільне мано подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 наступним чином.

Виділити у власність ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_1 вартістю 8 945 000 грн.

Врахувати в розмір його частки грошові кошти в сумі 2 726 800 грн за відчужені ним автомобілі Chevrolet Camaro», «BMW 3 GT» та «Tesla Model S».

Виділити у власність ОСОБА_3 :

- автомобіль «Nissan Leaf» 2014 року випуску вартістю 295 600 грн;

- автомобіль «Subaru Outback» 2007 року випуску вартістю 252 100 грн;

- квартиру АДРЕСА_2 вартістю 1 896 120 грн;

- квартиру АДРЕСА_3 вартістю 3 543 840 грн;

- магазин непродовольчих товарів №2 по АДРЕСА_4 вартістю 2 000 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі 1 842 700 грн.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 6 660 грн.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 13.06.2025.

Суддя: В.І. Цитульський