КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року місто Київ.

Справа № 367/5050/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8479/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Сушко Л.П., Соколової В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк», в інтересах якого діє Слісаренко Людмила Леонідівна, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2024 року (ухвалено у складі судді Горбачової Ю.В., інформація щодо дати складення повного тексту відсутня)

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань,

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2022 року позивач ПАТ «АБ «Укргазбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 29 листопада 2012 року між ПАТ «АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 12-Ф/58-2012.

За умовами п. 1.1, 1.3.1. 1.3.2 кредитного договору, банк надав відповідачці кредит в сумі 118 113,55 грн на строк з 29 листопада 2012 року по 24 серпня 2015 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 1,00% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором, 16% річних.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2013 року у справі № 367/7129/13-ц позов банку було задоволено та стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29 листопада 2012 року в сумі 118 507,98 грн, виконавчий лист виданий 17 вересня 2014 року.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору та рішення суду до 15 грудня 2021 року, що підтверджується виписками по рахунках та розрахунком заборгованості, позивач звернувся до суду з вимогою до відповідачки про сплату 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення, а саме: 16 541,29 грн - 3% річних та 43 689,49 грн - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 12 березня 2017 року по 15 грудня 2021 року, всього - 60 230,78 грн. (шістдесят тисяч двісті тридцять гривень 78 копійок).

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року за позовом було відкрито провадження та справу було вирішено розглядати у спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» 3% відсотки річних та інфляційні нарахування в розмірі 60 230,78 грн. (шістдесят тисяч двісті тридцять гривень сімдесят вісім копійок) та судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня нуль копійок).

22 грудня 2023 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява відповідачки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року у справі № 367/5050/22.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 25 грудня 2023 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято заяву ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року у справі № 367/5050/22 за позовом ПАТ «АБ «Укргазбанк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 про стягнення 3% відсотків річних та інфляційних нарахувань, призначено судовий розгляд заяви про перегляд заочного рішення.

07 лютого 2024 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було скасовано заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року у справі № 367/5050/22 за позовом ПАТ «АБ «Укргазбанк», в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 про стягнення 3% відсотків річних та інфляційних нарахувань, призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Представником позивача була подана заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість в розмірі 58 023,60 грн та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» 3% відсотки річних та інфляційні нарахування в розмірі 35 734,93 грн (тридцять п`ять тисяч сімсот тридцять чотири гривні дев`яносто три копійки).

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Укргазбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1 471,23 грн (однієї тисячі чотирьохсот сімдесяти однієї гривні двадцяти трьох копійок).

Стягнуто з ПАТ «АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн (десяти тисяч гривень).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПАТ АБ «Укргазбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_3 21 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 12 березня 2017 року по 18 жовтня 2018 року на суму 22 288,67 грн і стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» витрат на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн та винести нове рішення в цій частині, яким задовольнити позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» та стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість з 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 12 березня 2017 року по 18 жовтня 2018 року на суму 22 288,67 грн, а також стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що строк позовної давності продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину, а тому позивачем не було порушено строки позовної давності за позовними вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних, оскільки банк мав право на їх нарахування за період з 12 березня 2017 року по по дату фактичного виконання рішення суду.

Враховуючи обсяг і складність процесуальних документів та справи вцілому, а також відсутність доказів фактичної оплати відповідачкою вказаних витрат на правову допомогу, суд першої інстанції неправомірно стягнув з позивача витрати за надання послуг адвоката у розмірі 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а також стягнути з позивача на користь відповідачки витрати понесені на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 10 000 грн.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо аргументів наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

10 квітня 2025 року позивач направив до Київського апеляційного суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги, мотивуючи тим, що вказана сума не є співмірною з виконаними роботами адвоката.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення коштів за порушення строків виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 60 230,78 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд не переглядає рішення районного суду в частині вже задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 12 березня 2017 року по 18 жовтня 2018 року на суму 22 288,67 грн, суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строку звернення до суду та зазначив: що оскільки заборгованість за договором була стягнута в повному обсязі 19 жовтня 2021 року, то позивач має право на сплату 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення лише за період з 19 жовтня 2018 року по 19 жовтня 2021 року, що складає 10 675,46 грн - 3% річних та 25 059,47 грн - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вказує на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 листопада 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 12-Ф/58-2012.

За умовами п. 1.1, 1.3.1. 1.3.2, 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору, банк надав відповідачці кредит в сумі 118 113,55 грн на строк з 29 листопада 2012 року по 24 серпня 2015 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування - з 1,00% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), 16% річних, що підтверджується копією кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2013 року у справі № 367/7129/13-ц позов банку було задоволено та стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29 листопада 2012 року в сумі 118 507,98 грн, що підтверджується копією заочного рішення.

13 травня 2014 року ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області було відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 грудня 2013 року було залишено без змін, що підтверджується копією ухвали.

Виконавчий лист був виданий 17 вересня 2014 року, що підтверджується копією виконавчого листа.

14 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем було відкрито виконавче провадження № 62558341 з примусового виконання виконавчого листа № 367/7129/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 12-Ф/58-2012 від 29 листопада 2012 року у сумі 118 507,98 грн, що підтверджується копією постанови.

19 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем було закінчено виконавче провадження № 62558341 у зв`язку з виконанням рішення суду в повному обсязі, що підтверджується копією постанови.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачки 3% річних від простроченої суми та збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення, а саме: 15 999,11 грн - 3% річних та 42 024,49 грн - збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення за період з 12 березня 2017 року по дату отримання коштів від приватного виконавця, тобто по 19 жовтня 2021 року, всього - 58 023,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13- (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гc18) правовий аналіз положень статей 526, 599,611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов?язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином, на протязі саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся до Ірпінського міського суду Київської області 30 листопада 2022 року у якому визначив період стягнення заборгованості з 12 березня 2017 року по 19 жовтня 2021 року.

Слід зауважити, що частиною 5 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом першим Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" установлений карантин на всій території України з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020.

У подальшому зазначений строк неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 карантин відмінений з 30 червня 2023 року.

Тобто, з 12 березня 2020 року і до скасування карантину, строки позовної давності продовжені Законом, а тому позивачем не допущено пропуску строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 12 березня 2017 року по 19 жовтня 2021 року.

За таких обставин, колегія суддів робить висновок, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту у період з 12 березня 2017 року по 19 жовтня 2018 року у розмірі 22 288,67 грн.

Судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в частині вказаних вимог через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення судув частині відмови у стягненні 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 12 березня 2017 року по 18 жовтня 2018 року на суму 22 288,67 грн й ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ «АБ «Укргазбанк» в цій частині .

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції, уточнені позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу, які відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задовоелння позову покладаються на відповідача.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідачку витрати позивача по оплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 6 202,50 (2481 + 3721,50) грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137, 141 255, 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк», в інтересах якого діє ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2024 року в частині відмови устягненні 3% річних та інфляційних нарахувань за період з 12 березня 2017 року по 18 жовтня 2018 року в розмірі 22 288,67 грн , в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу та з відповідача судового збору скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк» 3% річних та інфляційні нарахування за період з 12 березня 2017 року по 19 жовтня 2018 року у розмірі 22 288,67 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк «Укргазбанк» судовий збірза подачу позову та апеляційноїї скарги у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа

Судді

Л.П. Сушко

В.В. Соколова