ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5708/25 Справа № 202/9425/24 Суддя у 1-й інстанції - Маринін О. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Кругман А.М.,

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Горького»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Маринін О.В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім. Горького» (далі ТОВ «Агрофірма ім. Горького», Товариство) подало в суд позов проти ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоду, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 231 124,00грн.

Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що 02 листопада 2023року о 14:30 год. у місті Дніпрі на вулиці Березинській в районі електроопори № 104 відповідач, керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, на перехресті доріг Донецьке шосе вулиця Березинська, де рух регулюється сигналами світлофору, рухаючись на заборонений червоний сигнал світлофору, не надав переваги у русі транспортному засобу, який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, в результаті чого сталось зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , під керуванням працівника Товариства ОСОБА_2 , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди позивачу.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2023року у справі № 194/1761/23, що набрала законної сили 05 грудня 2023року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850,00грн.

Транспортний засіб марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , належить Товариству на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19 лютого 2022року.

Товариство з метою усунення шкоди внаслідок ДТП та ремонту авто виконало дії по ремонту авто. Відповідно до замовлення-наряду № 276311 на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобіля від ПП «Аеліта», ремонт після вказаної ДТП транспортного засобу марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , складає 387 924,00грн.

За актом № 276311 прийому передачі виконаних робіт від 19 лютого 2024року ПП «Аеліта» були виконані роботи з ремонту автомобіля марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , вартістю 387 924,00грн.

За таких умов позивач наполягав на тому, що розмір заподіяної шкоди його майну розраховується як різниця між: 387 924,00грн (фактичний розмір завданої матеріальної шкоди) - 156 800,00грн (розмір відшкодованої матеріальної шкоди) = 231 124,00грн (розмір матеріальної шкоди завданої майну позивача).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025року позовзадоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства матеріальну шкоду, завданої внаслідок ДТП в розмірі 231 124,00грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт заподіяння йому майнової шкоди внаслідок скоєння ДТП, тому з урахуванням страхової виплати, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 231 124,00грн в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

07 квітня 2025року ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025року.

В апеляційній скарзі відповідач не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення і відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що позивач не довів у належний спосіб розмір збитків, а наданні суду розрахунки матеріальної шкоди є неналежними доказами (акт виконаних робіт та звіт), оскільки не містять у собі прямого зв`язку з наслідками ДТП.

Вважає, що належним доказом спричинення матеріальної шкоди та її вартості є звіт оцінювача на замовлення страхової компанії, де розмір збитків, внаслідок пошкодження авто становить 206 988,00грн.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційних скарг, відзиву на апеляційні скарги не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2025року витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу; та 29 квітня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025року.

22 травня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 12?? год 10 червня 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

02 листопада 2023року о 14:30 год. у місті Дніпрі на вулиці Березинській в районі електроопори № 104 відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, на перехресті доріг Донецьке шосе вулиця Березинська, де рух регулюється сигналами світлофору, рухаючись на заборонений червоний сигнал світлофору, не надав переваги у русі транспортному засобу, який рухався на дозволяючий сигнал світлофора, в результаті чого сталось зіткнення з транспортним засобом марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , під керуванням працівника Товариства ОСОБА_2 , внаслідок ДТП транспортні отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди позивачу.

Постановою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2023року у справі № 194/1761/23, що набрала законної сили 05 грудня 2023року, відповідач визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850,00грн /а.с. 15/.

Транспортний засіб марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19 лютого 2022року /а.с.16/.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, не підлягає доказуванню у даній справі питання щодо винуватості відповідача ОСОБА_1 у ДТП, в результаті якої автомобіль позивача марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна»та згідно інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 2331 від 31 січня 2024року позивачу було сплачено страхове відшкодування в розмірі 156 800,00грн (а.с.17).

Відповідно до замовлення-наряду № 276311 на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобіля від ПП «Аеліта», ремонт після вказаної ДТП транспортного засобу марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , складає 387 924,00грн /а.с.22-24/.

За актом № 276311 прийому передачі виконаних робіт від 19 лютого 2024року ПП «Аеліта» роботи з ремонту автомобіля марки «Hyundai Staria»,державний реєстраційний номерНОМЕР_2 , вартістю 387 924,00грн виконані якісно, в повному обсязі і в строк /а.с.25-27/.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

У своїх висновках про задоволення позову суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що позивач довів належними та допустимим доказами факт заподіяння йому майнової шкоди внаслідок скоєння ДТП, яка сталась з вини відповідача.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 19 липня 2021року у справі № 203/3219/15-ц, від 02 вересня 2019року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020року у справі № 754/5129/15-ц та від 02 лютого 2022року у справі № 757/54513/16 де зазначено, що системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому для відновлення його порушеного права у повному обсязі є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Встановивши, що подані позивачем замовлення-наряд № 276311 на виконання робіт по ремонту та обслуговуванню автомобіля та акт № 276311 прийому передачі виконаних робіт від 19 лютого 2024року є належними та допустимими доказами в підтвердження заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачем замовлення-наряд № 276311 та акт виконаних робіт є неналежними доказами в підтвердження розміру , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні, оскільки на противагу цьому доказу відповідач інших доказів не надав.

Апеляційний суд звертає увагу, що оскільки визначення розміру матеріального збитку у спірних правовідносинах потребує спеціальних знань, то в разі якщо розмір страхового відшкодування є неповним або неясним чи за наявності сумнівів у достовірності (реальності) вартості відновлюваного ремонту пошкодженої речі відповідач мав право заявити клопотання про призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Однак, з боку відповідача ОСОБА_1 клопотань про призначення такої експертизи ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що належним доказом спричинення матеріальної шкоди та її вартості є звіт оцінювача№ 30505 від 27 грудня 2023року, як єдиний доказ визначення шкоди у цієї справі, оскільки зі звіту вбачається, що він був складений 27 грудня 2023року, а відповідач поніс витрати по ремонту авто відповідно до акту виконаних робіт від 19 лютого 2024року.

Звіт оцінювача від 27 грудня 2023року не спростовує, ані кількість нормо-часів щодо ремонту авто, ані виду та розміру відновлювальних робіт та запчастин для авто, наданих суду відповідачем у акті виконаних робіт № АЛ00276311 від 19 лютого 2024року.

Крім того, у вказаному звіті оцінювачем з незрозумілих підстав вказана як базова величина для оцінки запчастин по курсу: євро 38,2311грн за 1 євро, долар США 36,2655грн за 1 долар.

Між тим, з загальновідомих джерел вбачається, що станом на 27 грудня 2023року НБУ було встановлено офіційний курс: євро 41,1538грн за 1 євро, долар США 37,3684грн за 1 долар.

Отже, твердження відповідача ОСОБА_1 про невірне визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу належними та допустимими доказами не підтверджені.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025року.

Судді: