печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4291/24-ц
пр. № 2-2437/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2025 р. головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: Клименко Я.М. ,

представника відповідача: Махинько О.О. ,

представника третьої особи: Батюсь Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання представника третьої особи - адвоката Батюсь Т.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Міністерство юстиції України) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 (далі - третя особа, ОСОБА_4 ) про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2024 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу.

09.04.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва в підсистемі «Електронний суд» від представника відповідача Бахур А.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

20.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника третьої особи - адвоката Батюсь Т.В., надійшли пояснення по суті спору, у яких остання зазначила, що даний спір є публічно-правовим, та справа має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

У судове засідання 12.02.2025 року з`явились представник позивача - адвокат Клименко Я.М., представник відповідача Махинько О.О. та представник третьої особи - адвокат Батюсь Т.В.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з викладених у позові підстав та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала з викладених у відзиві підстав та просила в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи щодо задоволення позову заперечувала, просила відмовити.

Вислухавши думку представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1575/7 від 19.05.2021 року. Крім того, позивач також просить зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути по суті скаргу від 29.03.2021 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2020 року за № 1О-10510, на рішення від 19.02.2021 року № 56719073, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з вимогою про анулювання доступу приватного нотаріуса ОСОБА_5 до Державного реєстру речових прав.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, згідно ст. 1 КАС, кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

У відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, ст. 19 КАС України визначено справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, зокрема юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень». 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Крім того, ч. 3 ст. 19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

При цьому, відповідно ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 20 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Крім того, згідно роз`яснень постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 року N 6 «Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2014 року N 2 та від 15 травня 2014 року N 6», юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (ред. 2005 року) у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18 визначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Водночас, згідно з пунктом 3 цієї Постанови, діяльність усіх суб`єктів владних повноважень щодо виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань необхідно вважати владною управлінською функцією. При цьому, з огляду на частину другу статті 55 Конституції України, владною управлінською функцією може вважатися не лише прийняття рішення органом влади, а і його дії та бездіяльність.

Так, вбачається, що в даному випадку, позивач заявляє вимоги до Міністерства юстиції України, щодо визнання незаконним та скасування наказу даного органу, тобто фактично позивач заявляє вимоги, які стосуються управлінських функцій посадових осіб, які в даному випадку є суб`єктом владних повноважень, що здійснює свої владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, в даному випадку, вбачається, що вказані вимоги позову стосуються спору у сфері публічно-правових відносин, які, у відповідності до положень ст. ст. 19, 20 КАС України, не підлягають розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Як визначено у ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Отже, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то провадження у даній цивільній справі слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що заявлений ним позов до Міністерства юстиції України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Григоренко