Справа №705/2725/24
2/705/549/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Годік Л.С.

при секретарі Давидяк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до Бабанської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та вступу в управління та володіння спадковим майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Бабанської селищної ради про встановлення факту родинних відносин та вступу в управління та володіння спадковим майном. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 4,5138га, що розташована на території Аполянської сільської ради Уманського району Черкаської області. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 , яка протягом шести місяців після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки, зробила ремонт будинку, уклала усний договір найму житлового будинку АДРЕСА_1 та передала його у користування людям, які шукали житло для оренди, за що отримувала щомісячну орендну плату. Деякі речі домашнього вжитку належні спадкоємцю вона забрала собі. В подальшому, за усним дорученням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було вчинено домашню угоду з ОСОБА_4 щодо купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, про що було написано відповідну розписку про отримання коштів за продаж будинку, які були передані ОСОБА_2 . В березні 2024 року ОСОБА_2 стало відомо, що в Уманському міськрайонному суді розглядається цивільна справа за заявою Бабанської селищної ради про визнання спадщини відумерлою, яка стосується майна, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 . На підставі наданого доручення від імені ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Крім того, в позові зазначено, що при видачі свідоцтва про народження громадянки ОСОБА_5 було допущено помилку у написанні прізвища, оскільки замість вірного « ОСОБА_6 » було не вірно зазначено « ОСОБА_7 » і даний факт потребує встановлення, адже така розбіжність має значення у вирішенні питання щодо спадкування, тому з даним позовом через свого представника ОСОБА_2 вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином.

Представник позивача адвокат Єременко І.В. в судове засідання 11.06.2025 не з`явилася, на адресу суду подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує.

В судовому засіданні 09.12.2025 представник позивача підтримала заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та пояснила, що дійсно за дорученням ОСОБА_2 . ОСОБА_1 укладала усний договір найму, а в подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , а отримані кошти передавала ОСОБА_2 .

Представник відповідача Бабанської селищної ради в судове засідання 11.06.2025 не з`явився, на адресу суду з Бабанської селищної ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника.

В судовому засіданні 09.12.2025 представник Бабанської селищної ради Дудник О.В. заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що на час смерті ОСОБА_3 вона проживала одиноко за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ дочка ОСОБА_2 проживає по за межами України та приїжджала лише на її похорон, а через певний час повернулася за місцем свого постійного проживання. Підтримав поданий раніше відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не підтверджено належними та відповідними доказами того факту, що вона протягом шести місяців після смерті її матері ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог зважаючи на їх суперечність та за відсутності достовірних та письмових доказів, які б дали змогу встановити наявність обставин справи, на які посилається позивач. Надана позивачем виписка з погосподарських книг видана Аполянським старостинським округом виконавчим комітетом Бабанської селищної ради № 14-08/2 від 02.05.2024 не є достовірним доказом відповідно до ст. 79 ЦПК України, оскільки за неї неможливо встановити дійсні обставини вступу позивача в управління спадковим майном. Відповідно до розписки укладеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , яка діяла за усним дорученням ОСОБА_2 , останньою було отримано 4000 грн. від ОСОБА_10 за даний будинок ніби то за його продаж, хоча будь якого договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було. Тобто, кошти від продажу належного матері будинку були передані ОСОБА_1 ОСОБА_2 не можуть вважатися діями, що свідчать про фактичний вступ позивача в управління спадковим майном у шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті її матері. Тому, відповідач вважає, що спадщина ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 не прийнята в установленому законом порядку.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона з ОСОБА_3 жила по сусідству в с. Аполянка. Після смерті ОСОБА_3 приїжджала її дочка ОСОБА_11 , яка проживала у ОСОБА_12 , після похорону вона робила ремонт в будинку матері. Після смерті ОСОБА_3 в будинку жили квартиранти, а потім він був проданий людям, які не можуть його оформити. Після смерті матері її дочка була в селі протягом тижня чи двох. На момент смерті ОСОБА_3 її дочка ОСОБА_11 з нею не проживала, адже жила в Казахстані.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Аполянка Уманського району Черкаської області. Батьтком вказаний « ОСОБА_14 », а матір`ю « ОСОБА_3 ».

Відповідно до Довідки про укладення шлюбу №1823 громадянка ОСОБА_13 21.09.1972 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_15 , після чого отримала прізвище « ОСОБА_16 ».

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_8 , він може підтвердити той факт, що після смерті ОСОБА_3 її майном розпорядилася донька ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ).

Розбіжність при написанні прізвища матері та дочки, а саме « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » сталася давно при зміні та отриманні різних документів матір`ю ОСОБА_3 , тому, як наслідок є невідповідність та виникають сумніви у їх родинних стосунках.

Будь яким іншим шляхом встановити даний факт не можливо.

Той факт, що ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнається і відповідачем, представником Бабанської селищної ради і підтверджується показами свідків, які були знайомі та спілкувалися із сім`єю ОСОБА_6 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що вимога про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення.

Стосовно позовної вимоги про встановлення факту вступу в управління та володіння спадковим майном, суд зазначає наступне.

Як вбачається із позовної заяви, позивач стверджує, що ОСОБА_2 фактично вступила в управління спадщиною, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки, приїхала на похорон матері, після чого зробила ремонт будинку, де до смерті проживала її мати за адресою: АДРЕСА_1 . Потім вона уклала усний договір найму вказаного житлового будинку та передала його у користування людям, які шукали житло для оренди, за що отримувала щомісячну орендну плату. Деякі речі домашнього вжитку належні спадкоємцю вона забрала собі. В подальшому, за усним дорученням ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було вчинено домашню угоду з ОСОБА_4 щодо купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, про що було написано відповідну розписку про отримання коштів за продаж будинку, які були передані ОСОБА_2 .

Дізнавшись у березні 2024 року про те, що в Уманському міськрайонному суді розглядається цивільна справа за заявою Бабанської селищної ради про визнання спадщини відумерлою, яка стосується майна, що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 на підставі наданого доручення від імені ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Діброва Л.М. «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 30.04.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначене майно ОСОБА_2 було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на право на земельну ділянку площею 4,5138га, яка розташована на території Аполянської сільської ради.

Із зазначеного випливає, що ОСОБА_2 не може оформити спадщину на спадкове майно, що належало спадкодавцю, оскільки відсутні докази прийняття нею спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Відповідно до вимог ст. 549 УРСР (в редакції 1963р.), що діяв на час відкриття спадщини, (спадкодавиця померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини) визначено факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном і не зводиться виключно до проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку про те, що для підтвердження факту прийняття спадщини особі, яка не подала таку заяву в нотаріальну контору, необхідно доводити саме обставини, що підтверджують факт вступу в управління чи володіння спадковим майном.

Разом з тим, в ході судового розгляду справи таких обставини встановлено не було, оскільки суду на їх підтвердження жодних належних та допустимих доказів надано не було.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути:

- довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця;

- довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу;

- копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини;

- запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Разом з тим, у позовній заяві зазначено про укладення договору оренди чи договору купівлі-продажу житлового будинку, про не надано жодного документального підтвердження цьому.

Так, позивачем надано копію Розписки щодо продажу житлового будинку від 29.09.2008, проте з неї вбачається, що домовленість була між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . При цьому довіреність від імені ОСОБА_2 для представлення її інтересів ОСОБА_17 була видана лише 01.04.2024.

В свою чергу, покази свідка ОСОБА_9 , які надані нею в судовому засіданні, не дають підстав надати їм перевагу, як достовірним доказам, оскільки зазначений свідок в судовому засіданні лише підтвердила факт того, що ОСОБА_2 приїжджала після смерті матері ОСОБА_3 , побула тиждень чи два, зробила деякі ремонтні роботи в будинку та повернулася до свого постійного місця проживання в Казахстан, проте, це не свідчить про те, що вона вступила в управління чи володіння спадковим майном ОСОБА_3 . Тому такі покази свідка, з огляду на відсутність будь-яких відомостей у неї про вступлення ОСОБА_2 в управління майном, не можуть бути покладені в основу рішення суду.

Суд, також не може вважати як доказ Довідку Аполянського старостинського округу №1, в якій зазначено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована в селі Аполянка Уманського району Черкаської області та на день її смерті залишився житловий будинок по АДРЕСА_1 , який числиться за нею в погосподарських книгах, оскільки вона не містить жодного доказу вступу ОСОБА_2 в управління спадщиною після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи подані до суду та досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що на час відкриття спадщини, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 будь-яких доказів, які б свідчили, що ОСОБА_2 дійсно вступила в управління чи володіння спадковим майном, суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не було доведено факту вступу в управління чи володіння спадковим майном, а отже і в задоволенні цієї вимоги про встановлення факту прийняття спадщини за законом, необхідно відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 23,76,77, 81,89,258-259,264, 265, 273, 354, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Аполянка Уманського району Черкаської області, є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік