Провадження №: 2-о/752/762/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

при секретарі Осадчук А.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи Київська міська рада, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатова Ганна Олексіївна про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить суд встановити факт проживання разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявниця посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померл її батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2021 року.

Заявниця зазначає, що спадщина, що відкрилась після смерті її батька складається із квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Завявниця вказує, що вона є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців, крім заявниці, немає.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, того ж дня нотаріусом була відкрита спадкова справа, проте постановою №70/02-31 від 29 квітня 2024 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Разом з тим, заявник зазначає, що вона постійно проживала зі своїм батьком, оскільки батько мав проблеми зі здоров`ям та потребував догляду, а тому вона переїхала в квартиру до свого батька, де постійно проживала з ним протягом останніх років життя, доглядала, опікувалась його здоров`ям та побутом.

Встановлення юридичного факту постійного проживання заявниці з спадкодавцем - ОСОБА_3 на час відкриття спадщини потрібно їй для одержання свідоцтва про право на спадщину.

Із огляду на викладене, з метою захисту своїх прав та інтересів заявниця змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання заявниці разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, з метою оформлення її спадкових прав.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатова Ганна Олексіївна в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення продставника заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до положень ч.2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правилами ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 жовтня 2021 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №23888.

Згідно даних свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 від 25 листопада 1983 року народилась ОСОБА_2 в місті Київ, в графі батьки зазначено: батько - ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ігнатової Ганни Олексіївни від 29 квітня 2024 року №70/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 01 липня 2020 року в справі № 222/1109/17 / провадження № 61-43496св18/, а також у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

За життя ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявникця, звертаючись з даною заявою зазначила, фактично проживала без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а своє єдине житло - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , здавала в оренду, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №89882567 від 19 червня 2017 року, Договором найму (оренди) житлового приміщення від 01 вересня 2018 року, Актом прийому-передачі житлового приміщення від 01 вересня 2018 року, Угодою про продовження договору найму (оренди) житлового приміщення від 28 серпня 2019 року, Додатковою угодою до договору найму (оренди) житлового приміщення від 15 липня 2020 року, Додатковою угодою до договору найму (оренди) житлового приміщення від 11 червня 2021 року.

Відповідно до Довідки Житлово - будівельного кооперативу «Молодіжний» №72 від 30 квітня 2024 року, виданої ОСОБА_2 , її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 та разом з ним постійно проживала без реєстрації його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є матір`ю заявниці. Донька проживала з батьком останні 3 роки до його смерті, вона його доглядала, лікувала, готувала їсти.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що його дружина була хрещеною заявниці, дружив з ОСОБА_3 приблизно з 1980 року. Зазначив що коли ОСОБА_3 захворів, донька здала свою квартиру в оренду та переїхала жити до батька, та останні 4-5 років до смерті батька проживала разом з ним, доглядала за ним, купувала ліки, готувала, прибирала.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що є подругою дитинства заявниці. Знає, що за 3-4 роки до смерті батька, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я батька, заявниця почала постійно проживати разом з ним, доглядала його, готувала, а власну квартиру здавала в оренду.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи Київська міська рада, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ігнатова Ганна Олексіївна про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Митрофанова