РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

позивачки - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

представника позивачів - адвоката Зейкан І.Ю.

відповідачки - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідачів адвоката - Грабовського В.А.

третьої особи - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання осіб вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання осіб вчитини дії та стягнення моральної шкоди.

Просили зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у триденний термін з моменту набрання рішенням чинності демонтувати пристрої відеоспостереження, у радіус дії яких потрапляє належна ОСОБА_5 земельна ділянка та її нерухоме майно;

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 завдану їм моральну (немайнову) шкоду в розмірі по 25 000 грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 понесені позивачами судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2020 році відповідачами, які є сусідами позивачів, самовільно, без згоди власників сусідніх будинків, було встановлено зовнішню систему відеонагляду. Відеокамери встановлено таким чином, що це дозволяє знімати та накопичувати відзняту інформацію не тільки про відповідачів, членів їх сім`ї чи осіб, які входять чи виходять з належного відповідачів будинку, а всіх без винятку осіб, які заходять на прибудинкову територію позивачів.

Позивачі неодноразово зверталися до відповідачів із пропозицією, а пізніше із вимогою про заборону відеозйомок, демонтаж камер та заборону втручання в їхнє приватне життя. Проте, неприйняття запропонованих мір, позивачам довелось звернутись з позовною заявою до суду про зобов`язання сусідів вчинити певні дії, а саме зобов`язати відповідачів у триденний термін з моменту набрання рішенням чинності демонтувати пристрої відеоспостереження, у радіус яких потрапляє належна ОСОБА_5 земельна ділянка та її нерухоме майно.

Стверджують, що внаслідок незаконних дій відповідачів їм були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, становить по 25 000 грн кожному, які вони просять стягнути із відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали відзив на позовну заяву (12.10.2023 № 52908/23-Вх.), у якому вказали, що вони не є суміжними землевласниками із позивачами. Між земельною ділянкою третьої особи ОСОБА_5 та земельною ділянкою відповідачів розташована земельна ділянка, що перебуває у приватній власності іншої сторонньої особи.

Домоволодіння відповідачів розташоване у тупиковій частині вулиці в кінці дороги, вулиця Самолюка закінчується домоволодінням відповідачів. У відповідачів закрита огороджена приватна територія, по периметру закритого паркана густо засаджені вічнозелені хвойні насадження дерева туї, висота яких більше 5 м. Вказані обставини та умови свідчать про неможливість доступу на поглядання та обзору належного третій особі ОСОБА_5 частини будинку та земельної ділянки зі сторони домоволодіння відповідачів.

Позивачі не надали належних доказів на підтвердження того, що відеокамери відповідачів направлені в сторону земельної ділянки та нерухомого майна, що належить третій особі ОСОБА_5 .

Встановлення відеокамер не заборонено законом та не суперечить моральним засадам суспільства, тим більше, що такі заходи були вжиті з метою захисту та безпеки, а також направлені на забезпечення прав людини. Тому відповідачі просили у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Зейкан І.Ю., яка діє згідно ордеру Серія ВК № 1111791 від 08.08.2023, підтримали позов в межах доводів позовної заяви. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідачів адвокат Грабовський В.А. , який діє згідно ордеру Серія ВК № 1124049 від 23.03.2024, та ордеру Серія ВК № 1124048 від 23.03.2024, у судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у відзиві. Просили відмовити у задоволенні позову та стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу згідно поданої заяви.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання викликався, проте не з`явився повторно. Суд визнав за можливе провести судове засідання у його відсутність врахувавши його позицію, викладену у відзиві.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні 05.06.2024 суду пояснила, що вона до липня 2023 року проживала разом з батьками у будинку по АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності. Зазначила, що з сусідами Голіковими неможливо проживати, які шумлять, гуляють, та знімають їх на відео. Візуально показує, що відеокамера знімає її двір.

Ухвалою Рівненського міського суду від 25.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання осіб вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, показання свідків та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно статтей 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, домоволодіння по АДРЕСА_1 та земельні ділянки на яких воно розміщене належать на праві власності третій особі ОСОБА_5 , що підтверджується: договором купівлі-продажу від 04.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим у реєстрі за № 783; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 198606047 від 01.02.2020, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №22563617 від 04.06.2014, наказом управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради №10 від 29.01.2020.

Згідно відміток у паспортах громадян України підтверджується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані та проживають у вищевказаному житловому будинку.

У житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 проживають відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які є власниками будинковолодіння.

Як встановлено судом , на своєму домоволодінні відповідачами встановлені камери спостереження , вказана обставина визнається обома сторонами і доказуванню не підлягає (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

З дослідженої у судовому засіданні Інформації з Державного земельного кадастру про земельні ділянки встановлено, що домоволодіння відповідачів ОСОБА_6 межує з наступними домоволодіння: від А до Б ОСОБА_7 , від Б до В ОСОБА_8 , від ОСОБА_9 міська рада, від Гдо А ОСОБА_10 .

Між домоволодінням ОСОБА_5 та житловим будинком, що належить ОСОБА_3 розміщена належна ОСОБА_11 (приватна власність на підставі нотаріально посвідченого договору дарування № 822, від 18.11.2014) земельна ділянка із кадастровим номером 561010000:01:044:0436 площею 0,0347 га, на якій розташовано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 (адреса присвоєна згідно наказу УМБТА від 29.01.2020 № 11) .

Земельна ділянка, яка розміщена між будинком, де проживають позивачі та будинком в якому мешкають відповідачі в найвужчій частині має ширину 7,71 м, а в найширшій 15,42 м.

Оцінюючи фотознімки та відеозаписи надані позивачами і відповідачами, суд зазначає, що на них зображено дві відеокамери встановлені на території домоволодіння відповідачів, що розташоване поруч з домоволодінням ОСОБА_11 , камера №1 встановлена на розі будинку (ріг фасаду будинку і стіни будинку). Відповідачі визнають, що це їх будинок на якому вони встановили камери відеоспостереження. Камера №2 встановлена на верхньому кінці металевої опори, розміщеної на правому стовпчику воріт житлового будинку відповідачів.

З фотознімків та відеозаписів, які надано позивачами та відповідачами достеменно встановлено, що камера №1 спрямована в двір належного ОСОБА_3 житлового будинку.

В той же час, камера №2 знімає частково проїжджу частину вулиці Самолюка та частково домоволодіння по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 . Водночас, житловий будинок по АДРЕСА_1 не потрапляє в об`єктив камери №2, оскільки він розташований за будинком по АДРЕСА_3 . Із наявних у справі фотознімків та карт генерального плану м. Рівне, отриманих із сайту Управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради вбачається, що вказані будинки являють собою одну двоповерхову житлову будівлю, яка була юридично розділена між двома власниками ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на двохквартирний житловий будинок. При цьому належний ОСОБА_11 житловий будинок повністю закриває собою належний ОСОБА_5 житловий будинок.

На всіх наданих сторонами відеозаписах та фотографіям зафіксовано сторін під час їх перебування або на проїжджій частині АДРЕСА_2 , або на території домоволодіння, що належить гр. ОСОБА_11 . Відеозаписів на яких зафіксовано позивачів на земельній ділянці, що належить третій особі ОСОБА_5 суду не надано, а судом таких доказів встановлено не було. Проте, під відеокамеру потрапляла частина внутрішнього двору домолодіння ОСОБА_5 , який не відділений від двору ОСОБА_11 огорожею.

Судом встановлено, що позивачі не являються власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій він розташований. Вказаний будинок із земельною ділянкою належить на праві приватної власності третій особі ОСОБА_5 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду показала, що вона часто бувала у гостях у своєї подруги ОСОБА_13 у будинку по АДРЕСА_4 . Останній раз була рік тому. Бачила на сусідньому будинку встановлену камеру відеоспостереження, розміщена зверху на будинку, направлена на будинок, де мешкали ОСОБА_14 , камера рухалася.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який мешкає по сусідству зі сторонами, у судовому засіданні показав, що 1,5 роки тому відповідачі повісили відеокамери, та камера що на будинку знімає 2/3 частини його будинку та двір позивачів. Ще одна камера вісить на воротах. Між сусідами часто виникали сварки через собаку відповідачів, смітник біля брами.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що буває у будинку своїх друзів ОСОБА_14 . Влітку відпочивала у друзів у дворі. Бачила, що на будинку відповідачів під дахом розміщена відеокамера, яка рухалася. Вважає, що відеокамера знімала подвір`я ОСОБА_14 , так як у відповідачів були зрізані верхівки туй, відео зйомку не бачила.

Як встановлено судом, 02.02.2024 ОСОБА_17 придбав відеокамери, які , як стверджували у суді відповідачка та представник відповідачів, встановив на своєму будинковолодінні, що підтверджується оглянутим судом товарним чеком.

Відтак, судом встановлено, що позивачі звернулися із вимогою про демонтаж пристроїв відеоспостереження, у радіус дії яких потрапляє належна третій особі ОСОБА_5 земельна ділянка та її нерухоме майно, яка не є позивачем у даній справі та не заявляла відповідних вимог.

На час розгляду справи в суді чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на фасадах житлових будинках, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності.

Відповідно до ст.32 Конституції України, ст.301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст.307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України поширюється на всі суспільні відносини, в тому числі і на правовідносини, що стосуються використання житла приватними власниками.

Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відео носій.

Згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

З урахуванням цього, власник не має права знімати своїх сусідів на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди, але використовувати технічні засоби, в тому числі й телекамери (відео реєстратор) для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони будинку (квартири) біля входу до них має право, без фіксації на фото-, кіно-, теле- відео плівку (тобто без зберігання інформації для її використання).

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на такі обставини як місце розташування камер, напрямок у якому вони спрямовані по горизонталі, їх нахил по вертикалі, наявність розташованого домоволодіння між житловими будинками, в яких мешкають позивачі та відповідачі, суд приходить до висновку, що позивачами в цілому не доведено, що встановлені відповідачами відеокамери здійснюють відеозйомку території домоволодіння, що належить третій особі ОСОБА_5 і таким чином не посягають на їх право на приватне життя.

Таким чином, аналізом наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що відеонагляд встановлено відповідачами виключно з метою створення безпечних умов проживання і цим права позивачів не порушуються, в приватне життя громадян вони не втручаються.

За таких обставин, встановлення та експлуатація відповідачами камер відеоспостереження не порушує законних прав та свобод позивачів, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідачів демонтувати пристрої відео спостереження, у радіус дії яких потрапляє належна ОСОБА_5 земельна ділянка та її нерухоме майно, є необґрунтованими та безпідставними.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оцінивши та дослідивши в сукупності всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_18 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірність дій відповідачів не доведено.

Висновки викладені у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.03.2020 року № 279/2012/17 до даних правовідносин застосовані бути не можуть, так як у вказаних справах були встановлені інші обставини.

Разом з тим, судом встановлено, що між сторонами мають місце конфлікти.

Тому суд вважає, що з метою дотримання принципів добросусідських відносин, попередити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що при встановленні чи заміні пристроїв відеоспостереження, які розміщені на будинку відповідачів по АДРЕСА_2 , відеозйомка охоплювала територію виключно їхнього домоволодіння для уникнення посягань на право на приватне життя власників сусідніх домоволодінь.

Судові витрати, понесені сторонами на підставі ст.141 ЦПК України віднести на рахунок кожної із сторін.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 ЦПК України, суд, - в и р і ш и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивачів ОСОБА_5 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання осіб вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

З метою дотримання принципів добросусідських відносин, попередити ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що при встановленні чи заміні пристроїв відеоспостереження, які розміщені на будинку відповідачів по АДРЕСА_2 , відеозйомка охоплювала територію виключно їхнього домоволодіння для уникнення посягань на право на приватне життя власників сусідніх домоволодінь.

Понесені позивачами та відповідачами судові витрати - віднести на рахунок кожної із сторін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення виготовлене - 16.06.2025.

Суддя О.В.Панас