Номер провадження 4-с/754/21/25
У Х В А Л А

Іменем України

за скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця

09 квітня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Донець Ю.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні

скаргу стягувача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

на дії головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни щодо винесення 21.01.2025 постанови про зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4

на бездіяльність головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни у виконавчому проваджені № НОМЕР_4

під час виконання заочного рішенням Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/11606/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

заінтересована особа (Боржник): ОСОБА_2

Суть та зміст вимог скарги

31 січня 2025 року Стягувач звернувся до суду зі скаргою.

Ця скарга розглядається в порядку судового контролю за виконанням заочного рішення Деснянського районного суду міста від 08.06.2023 у справі № 754/11606/22 (надалі судове рішення), ухваленого проти Боржника, яка наразі є пенсіонером та отримує пенсію.

Стягувач у скарзі просить Суд:

1) визнати неправомірними дії головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни (надалі - державний виконавець) щодо винесення 21.01.2025 постанови про зняття арешту з коштів Боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4;

2) скасувати цю постанову про зняття арешту з коштів Боржника

3) визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання заочного рішення.

4) зобов`язати державного виконавця вжити належних і повних дій для виконання заочного рішення.

Скаржник посилається на порушення вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець зняв арешт з рахунку Боржника за відсутності документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Стягувач посилається на постанову Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц. Згідно з цією позицією, кошти, що надходять на рахунок як пенсія чи соціальні виплати, після зарахування втрачають свій цільовий статус. Вони стають власністю отримувача і набувають правового режиму банківського вкладу. Це означає, що на них, у загальному порядку, може бути накладено арешт.

Скаржник підкреслює, що державний виконавець у своїй постанові від 13 грудня 2024 року визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки, що мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та які належать боржнику. Проте, Банк наклавши арешт на рахунок Боржниці не визначив такий рахунок рахунком, що має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, які перебувають на цьому рахунку, заборонено законом, та належать боржнику. У матеріалах справи відсутня заява Боржниці про зняття арешту з рахунку, а також відсутня інформація від банку, щодо визначення статусу такого рахунку.

Також Скаржник стверджує, що державний виконавець у провадженні не вжив усіх необхідних заходів для примусового виконання судового рішення: не складав акт про не виявлення майна Боржниці за її адресою проживання, не вжив заходів щодо притягнення Боржниці до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог; не вжито не вжито заходів його опису та арешту в цілях реалізації останнього та погашення заборгованості, та не оголошено такий автомобіль в розшук.

ОСОБА_2 (Боржник) в судове засідання не з`явилась, на електронну адресу Суду надіслала заяву, в якій повідомила, що не може з`явитися в судове засідання, оскільки з початку війни не проживає за місцем реєстрації, просила розблокувати рахунок, який використовується для отримання єдиного доходу пенсії.

За результатами розгляду скарги у судовому засіданні за участю стягувача Суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Такого висновку Суд дійшов, виходячи з таких обставин:

08 червня 2023 року Деснянський районний суд міста Києва постановив заочне рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь стягувача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 23895,83 грн, 3 % річних у розмірі 2416,76 грн, інфляційних втрат у розмірі 13855,34 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.

31 травня 2024 року Суд видав виконавчий лист на примусове виконання цього рішення.

08 листопада 2024 року Стягувач пред`явив до виконання цей виконавчий лист державному виконавцю.

11 грудня 2024 року було прийнято постанову, якою відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4, ідентифікатор доступу: НОМЕР_5 (далі - ВП № НОМЕР_4), зобов`язати Боржника протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; стягнути з Боржника виконавчий збір у розмірі 4264.89 грн.

11 грудня 2024 року було прийнято постанову про стягнення з Боржник виконавчого збору у розмірі 4264.89 грн.

11 грудня 2024 року було прийнято постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать Боржнику.

21 січня 2025 року було прийнято постанову, якою встановлено, що державним виконавцем накладено арешт на пенсійні виплати Боржника, тому знято, керуючись статтею 59 Закону про виконавче провадження, державний виконавець постановив зняти арешт з НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», що належить Боржнику.

Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 27.02.2025 року, що надавалась на запит Суду, за період серпень 2024 - січень 2025 року на вказаний вище рахунок надходження були лише з пенсійного фонду (пенсія у розмірі 5512,11 грн щомісячно), що підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку.

04 лютого 2025 було прийнято постанову, якою встановлено, що згідно з відповіддю МВС України за Боржником зареєстровано транспортний засіб, тому накладено арешт на транспортні засіб ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 31308,31 грн.

04 лютого 2025 року було прийнято постанову, якою оголошено в розшук майно Боржника: ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 .

21 березня 2025 року було прийнято постанову, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 31308,31 грн.

Водночас, 08 квітня 2025 рок було прийнято постанову, керуючись пунктом 10^2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про виконавче провадження, розділом XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (із змінами), якою визначено поточний рахунок фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

ОЦІНКА СУДУ

Щодо законності зняття арешту коштів на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», що належить Боржнику

Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є отримання виконавцем документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (пункт 1 частини четвертої статті 59 Закону про виконавче провадження).

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (частина п`ята статті 13 Закону про виконавче провадження).

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом (абзац другий частини другої статті 59 Закону про виконавче провадження).

Зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника. Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків (пункти 74, 75 постанови ВП ВС від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20).

Отже, якщо звернення стягнення на грошові кошти заборонено законом, то виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів боржника не пізніше наступного робочого дня після отримання документів, незалежно від того, хто надав ці документи (боржник чи банк). Це є його обов`язком для усунення негативних наслідків боржника.

Про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату та інші доходи (частина третя статті 68 Закону про виконавче провадження).

За практикою Великої Палати Верховного Суду виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (пункт 64 постанови від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

Таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань (пункт 65 цієї ж постанови).

Не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий (пункт 67 постанови).

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті (пункт 68 цієї ж постанови).

Статті 68 - 70 Закону про виконавче провадження однаково регулюють питання звернення стягнення на заробітну плату та пенсію, тому висновки ВП ВС від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20 застосовані у справі, що розглядається.

Окрім того, у абзаці 19 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про виконавче провадження, у редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних виконавчих дій, зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Загальновідомою є обставина щодо введення з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України воєнного стану, який триває до тепер.

У справі, що розглядається, державний виконавець зняв арешт з грошових коштів на рахунку, оскільки з заяви Боржника йому стало відомо, що на цей рахунок надходять пенсійні виплати.

Суд, здійснюючи судовий контроль, перевірив і встановив, що дійсно на цей рахунок надходять виключно пенсійні виплати. У суду немає жодної інформації, яка б підтверджувала, що на вказаний рахунок надходять будь-які інші кошти.

Та обставина, що Банк при виконанні приписів державного виконавця не повідомив виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною, встановленою законом, не виключає законність дій державного виконавця щодо зняття арешту з рахунку, оскільки держава визначила, що на ці кошти (пенсійні виплати) під час воєнного стану взагалі не може бути звернено стягнення.

У частині другій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Оскільки звернення стягнення на пенсію заборонено Законом України «Про виконавче провадження», тому дії виконавця є законними.

Такий саме висновок щодо застосування норми абзацу 19 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про виконавче провадження зробив Верховний Суд у постанові від 18.12.2024 у справі № 473/943/24. Суд ураховує цей висновок при постановленні ухвали в цій справі.

Щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання державного виконавця вжити належних і повних дій для виконання заочного рішення.

Щодо скарги в частині визнання протиправною бездіяльності державного виконавця у виконавчому провадженні щодо примусового виконання заочного рішення та зобов`язання державним виконавцем вжити належних і повних дій для виконання заочного рішення, то Суд виходить з того, що прохальна частина скарги в цій частині викладена загально та не містить конкретизацію, яку саме бездіяльність державного виконавця необхідно оцінювати на предмет протиправності, та яку саме бездіяльність.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 7, 8 частини третьої статті 448 ЦПК України скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити, зокрема: дату, коли особа, яка подає скаргу, дізналася про порушення її прав внаслідок ухвалення оскаржуваних рішень, вчинення дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону.

Отже, скаржник, оскаржуючи бездіяльність державного виконавця, має чітко вказати, які саме заходи примусового виконання, передбачені Законом «Про виконавче провадження», виконавець повинен був вчинити, але не вчинив; для кожної невчиненої дії, слід вказати конкретну статтю (частину, пункт) закону, яка покладає на виконавця обов`язок її вчинити; а також визначити момент (час), коли відповідні державний виконавець зобов`язаний був вчинити, але не вчинив, що доводить те, що бездіяльність є протиправною.

У цій справі Суд роз`яснював представнику уточнити та конкретизувати зміст скарги, а також прямо визначити, які саме дії виконавцю необхідно вчинити для поновлення прав скаржника, ураховуючи також те, що після подання скарги за матеріалами виконавчого провадження державний виконавець виніс постанови. Представник наполягав на розгляді скарги саме в такій редакції, як вона була подана.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд відмовив у задоволенні скарги, оскільки:

-дії державного виконавця щодо зняття арешту з коштів (пенсії) на картковому рахунку Боржника, були вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень, а отже, право Скаржника в цій частині порушено не було,

-частина скарги сформульована загально, без конкретизації, які саме дії не було вчинено виконавцем, що не дає суду можливості встановити наявність чи відсутність порушення,

-на момент розгляду скарги державним виконавцем було вчинено виконавчі дії, в тому числі щодо арешту транспортного засобу, тобто оскаржувані порушення були виправлені державним виконавцем самостійно і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів Стягувача неможливе без визнання бездіяльності протиправними після такого виправлення.

Керуючись статтями 259 -261, 447 - 450 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги стягувача Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни щодо винесення 21.01.2025 постанови про зняття арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали підписано 13.06.25

Суддя Інна КОВАЛЕНКО