провадження №: 2/752/4607/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги», в особі представника Марковської В.В., звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2025 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

У лютому 2025 року вищевказана справа надійшла до Голосіївського районного суду м. Києва.

В обґрунтування позову вказано, що відповідач шляхом подання підписаної заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 27.12.2022 приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів. Боржнику було відкрито особовий рахунок споживача електроенергії № НОМЕР_1 . Відповідач є власником земельної ділянки із цільовим призначенням: для будівництва і ослуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.06.2021. Станом на 26.12.2024 заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 68385,20 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 68385,20 грн та суму судового збору.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористалася своїм правом та направиладо суду відзив на позовну заяву.

У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки із цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.06.2021р., що підтверджується довідкою з державних реєстрів від 05.06.2024р. та копією витягу з державного земельного кадастру. Також зазначив, що відповідачу будь-які рахунки за спожиту електроенергію не направлялись, а також з наданого позивачем розрахунку (довідки) неможливо встановити обсяг наданих послуг (постачання електроенергії). Крім того, вказує, що позивачем неналежним чином здійснено обрахунок заборгованості, оскільки жодним чином не враховано та, навіть, не зроблено посилання на застосування положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки, на відповідачку розповсюджується дія статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме п. 5 цієї статті, враховуючи, що її чоловік є учасником бойових дій. У зв`язку з вищевикладеним, сторона відповідача вважає, що стороною позивача ініційовано вказаний позов передчасно, оскільки: 1) стороною позивача жодним чином не вживалися заходи щодо позасудового врегулювання, а саме матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем було направлено будь-які вимоги (претензії) і такі залишені без реагування зі сторони відповідача; 2) стороною позивача не надано до суду належних розрахунків позовних вимог, оскільки долучена довідка не може вважатися належним доказом надання належних та достатніх послуг. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У червні 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач фактично не здійснювала передачу показників лічильника, а тобто не виконувала обов`язок передбачений пунктом п. 8.6.2. Кодексу комерційного обліку, щозатверджений постановою НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринкуелектричної енергії» від 14.03.2018 № 311. В подальшому, у зв`язку з наявністю істотної суми заборгованості, постачання електричної енергії відповідачу було припинено 04.09.2024. Також зазначає, що окремим абзацом постанови Кабінету Міністрів України від № 373 від 16.04.2019 встановлено, що з січня 2023 р. пільги на оплату житловокомунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України. Отже, позивач не має правових підстав для застосування п.5. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» при здійсненні розрахунку заборгованості. На підставі наведеного у відзиві просить задовольнити позов в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429 ТОВ «Київські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам. У місті Києві єдиним постачальником універсальної послуги є ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Відповідно до п. 7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

ОСОБА_1 , шляхом подання підписаної заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 27.12.2022 приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції «Побутова» для індивідуальних побутових споживачів.

Відповідач є власником земельної ділянки із цільовим призначенням: для будівництва і ослуговування житлового будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.06.2021, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 381643545 від 05.06.2024.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач, зокрема, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - це індивідуальний або колективний споживач.

Разом з тим, у п. 6 ч. ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 8.6.2. Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 311, індивідуальні побутові споживачі зобов?язані щомісяця зчитувати фактичні покази зі всіх лічильників, встановлених на об?єкті споживача, для яких відсутня можливість дистанційного зчитування даних, та надавати їх до кінця третього календарного дня місяця, що настає за розрахунковим, відповідному оператору системи розподілу або ППКО (у ролі ОЗД) в один із визначених способів.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач здійснювала передачу показників лічильника.

Крім того, відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем неналежним чином здійснено обрахунок заборгованості, оскільки жодним чином не враховано та, навіть, не зроблено посилання на застосування положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки, на відповідачку розповсюджується дія статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме п. 5 цієї статті, враховуючи, що її чоловік є учасником бойових дій.

Пунктом 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій надається пільга у вигляді 75-процентної за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Спосіб реалізації вищезазначеної пільги встановлений Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі (далі - Порядок), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів Україні «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» № 373 від 16.04.2019.

Так, пунктом 3-1 Порядку встановлено що, для призначення пільг пільговики, які перебувають на обліку в Реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), що є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру, або їх законні представники, або дієздатні повнолітні члени сім?ї пільговика, на яких поширюються пільги і відомості про якого наявні в Реєстрі, звертаються з відповідною заявою про надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу за формою згідно з додатком (далі - заява), до якої додається у разі потреби довідка про наявність у житловому приміщенні пічного опалення та/або кухонного вогнища на твердому паливі: до 30 листопада 2022 р. включно - до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та у м. Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) за зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (або фактичним місцем проживання - у разі перебування на обліку в Реєстрі за фактичним місцем проживання); починаючи з 1 грудня 2022 р. - до органів Пенсійного фонду України.

Більш того, окремим абзацом постанови Кабінету Міністрів України від № 373 від 16.04.2019 встановлено, що з січня 2023 р. пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Однак, Позивач - Товариство з обмеженою відповідальною «Київські енергетичні послуги» не є підрозділом Пенсійного фонду України та не є розпорядником бюджетних коштів.

А, у зв?язку із цим, позивач не має правових підстав для застосування п.5. ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» при здійсненні розрахунку заборгованості.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на рахунок позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 68385,20 грн.

Суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, відтак позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код: 41916045, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 68385 (шістдесят вісім тисяч триста вісімдесят п`ять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (ідентифікаційний код: 41916045, місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, буд. 31) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлено 13.06.2025.

Суддя Мазур Ю.Ю.