Справа № 372/6137/24
Провадження № 2-400/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Висоцької Г. В., за участю секретаря судових засідань Куник О.В., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, що пов`язані з лікування дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вони від зареєстрованого шлюбу із відповідачем мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який потребує постійного догляду. Із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог зазначилв наступне. Судовим наказом від 03.10.2022 року по справі № 182/2524/22 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.06.2022р. і до досягнення дитиною повноліття. Син постійно потребує серйозної медичної допомоги, через встановлені діагнози: гідронефроз лівої нирки, кіста правої нирки, порушення активності з дефіцитом уваги, загальний недорозвиток мовлення 1 -й рівень, моторна алалія, соматогенні, атонічний дерматит, інфекційний мононуклеоз, правобічна коса пахова грижа, синехін, хронічна діарея, систематичні захворювання бронхів, синдром гіперзбудженни, затримка психо-мовленевого розвитку 2-го рівня, ангіопатія сітківки. Нею вже було витрачено 28011,99 грн., тому вона вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити на її користь половину зазначених витрат, а саме: 14005,97 грн. Додаткові витрати на лікування та препарати, які призначені для дитини та потрібні кожного місяця складають 19838,35 грн. Також просила стягнути із відповідача одноразові передбачувані додаткові витрати на дитину: аналізи у приватних лабораторіях, реабілітація у ЦФР «Крок за кроком», обстеження зору і т.д.

Ухвалою судді від 18.11.2024 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень.

17.12.2024 року відповідачем подано до суду відзиві, в якому останній зазначив, що позовні вимоги визнає частково з огляду на таке. Понесені додаткові витрати на лікування протягом 2023-2024 року відповідно до таблиці розрахунку відповідач визнає, і не заперечує позов в цій частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на лікування сина одноразово. Вимога позивачки про стягнення додаткових витрат починаючи з 2023 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття є необґрунтованою і зухвалою, оскільки переконаний, що дитина не є невиліковно хворою, його стан здоров`я покращується, і лікарі не встановлюють невиліковних діагнозів. Він є військовослужбовцем, з нього і так стягуються аліменти на утримання сина, а тому стягнення додаткових витрат на постійній основі залишать його самого зовсім без засобів існування. Тому в цій частині просив відмовити. А також зазначив, що є учасником бойових дій, а тому судові витрати з нього не стягуються.

09.01.2025 року позивачкою подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач цілком усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, згода відповідача компенсувати частину вже понесених витрат на лікування дитини, не може звільнити його від обов`язку брати участь у передбачуваних додаткових витратах, що викликані особливими обставинами.

16.01.2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про доходи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за період з 22.06.2022 по 01.01.2025 року.

07.04.2025 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 додаткові виплати на лікування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 14005,97 грн.; Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , періодичні додаткові витрати у розмірі 19938,35 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у розмірі 210632,00 грн. одноразово; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць; стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на корить держави, та витрати на правову допомогу на її користь.

28.04.2025 року на адресу суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому зазначив, що понесені додаткові витратити на лікування протягом 2023-2024 року відповідно до таблиці розрахунку визнає, і не заперечує позов в цій частині стягнення з нього на користь позивача додаткових витрат на лікування сина одноразово у розмірі 14005,97 грн. Вимога позивачки про стягнення додаткових, витрат починаючи з 2023 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, є необґрунтованою і зухвалою. А тому в іншій частині позовних вимог просив відмовити. І залишити без задоволення вимогу про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки така належним чином не підтверджена та необґрунтована.

28.04.2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області витребувано у Державної податкової служби України інформацію про доходи громадянина України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2022 року по день надання відповіді.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином.

Вислухавши позивачку у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами письмові докази, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 .

Судовим наказом від 03.10.2022 року по справі № 182/2524/22 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.06.2022р. і до досягнення дитиною повноліття.

Дитина проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою ВПО. Батьки позивачки померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Позивачкою до позовної заяви додано виписки із медичної карти стаціонарного хворого, консультативні висновки про те, що дитина потребує постійної медичної допомоги, через встановлені діагнози: гідронефроз лівої нирки, кіста правої нирки, порушення активності з дефіцитом уваги, загальний недорозвиток мовлення 1 -й рівень, моторна алалія, соматогенні, атонічний дерматит, інфекційний мононуклеоз, правобічна коса пахова грижа, синехін, хронічна діарея, систематичні захворювання бронхів, синдром гіперзбудженни, затримка психо-мовленевого розвитку 2-го рівня, ангіопатія сітківки, розлад аутистичного спектру.

Дитина дійсно має певні захворювання, що підтверджено дослідженою судом медичною документацією.

Окрім цього, значимим доказом, який спростовує аргументи відповідача про те, що позивачка штучно створює «хвору» дитину, є посвідчення серії НОМЕР_3 про інвалідність дитини ОСОБА_5 , 2021 р. н. Дохід, який отримує позивачка, як мати дитини інваліда дорівнює 2934 грн. 20 коп. щомісячно.

Як зазначила позивачка, вона, дотримуючись рекомендацій лікарів, оплачує медичні препарати та консультації лікарів, які необхідні для підтримки стану здоров`я дитини.

Дитина потребує постійної медичної допомоги та нагляду у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охмадит» МОЗ України, внаслідок чого позивачка вже вимушена нести додаткові витати на лікування та реабілітацію, проте через брак коштів позбавлена можливості на їх своєчасне та повне забезпечення.

Позивачка ОСОБА_1 вже понесла додаткові витрати на дитину у сумі 28011,99 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.

Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Додаткові витрати мають нести батьки у рівних частках.

Судом детально досліджені надані позивачем фінансові документи (чеки, накладні), якими обґрунтована сума додаткових витрат.

Визначаючи кожну суму суд вважає, що зазначена позивачкою сума 28011,99 грн. є доведеною як додаткові витрати, пов`язаних із лікуванням дитини.

Оскільки батьки мають рівний обов`язок в утриманні, лікуванні, догляді дитини, то враховуючи і той факт, що відповідачем визнано позов у цій частині, суд вважає, що з останнього підлягає стягненню половина доведеної суми - 14005,97 грн.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 що до місячних (постійних) додаткових витрат на дитину у розмірі 19938,35 грн., починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка на обґрунтування позову надала до суду докази, які вказують на те, що у наслідок захворювання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано дитиною з інвалідністю.

У зв`язку із захворюванням малолітній ОСОБА_3 регулярно проходить курс лікування та реабілітації на платній основі. На підтвердження здійснення таких витрат позивачем надано суду ряд чеків щодо оплати медичних послуг та препаратів.

Відтак, позивачкою доведено, що син сторін у справі потребує лікування та витрати на лікування та реабілітацію є регулярними та вартісними.

При цьому, відповідач щодо вказаної позовної вимоги заперечив, посилаючись на те, що його середній дохід складає 24000,00 грн., з нього і так стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, а додаткові витрати у розмірі 19938,35 грн. поставляють його у скрутне матеріальне становище.

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з січня 2022 року по березень 2025 року, середній дохід ОСОБА_2 за 2024 рік складав 36442,15 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги встановлені судом особливі обставини, зокрема, хворобу неповнолітньої дитини, та обов`язок батька брати участь у додаткових витратах на лікування дитини, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, зокрема у твердій грошовій сумі у розмірі 9000,00 грн. щомісячно.

При цьому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітнього сина починаючи з дня звернення до суду і протягом трьох років, тобто з 15.11.2024 року і до 15.11.2027 року.

Суд вважає, що додаткові витрати за аналогією з аліментами повинні стягуватися із дня звернення до суду, відповідно до ч. 2 ст.191 СК України, оскільки додаткові витрати, як і аліменти, спрямовані на забезпечення потреб дитини, і їх необхідність виникає в особи матері дитини в момент її звернення до суду.

Оскільки стягнення додаткових витрат до повноліття дитини, якій зараз виповнилося 4 роки, тобто на майбутнє на 14 років вперед у конкретно визначеному розмірі в твердій грошовій сумі, є занадто довгим періодом, який має високий ризик суттєвих змін в житті сторін. В майбутньому позивачка не позбавлена права звернутися до суду із аналогічним позовом.

Визначаючи такий розмір, суд враховує, що позивачка не може працевлаштуватися через необхідність постійного догляду за сином. Єдиним її доходом є соціальна виплата по інвалідності дитини та аліменти на його користь. Особи, які б могли надати допомогу позивачці, навіть у вигляді догляду за дитиною, в житті ОСОБА_1 відсутні, що доводиться свідоцтвом про смерть батьків. Окрім цього, слід врахувати, що позивачка є тимчасово переміщеною особою і не має в м. Українка міцних соціальних зав`язків, які б могли створити для неї підтримуюче середовище, надати допомогу по догляду за дитиною.

Позивачка також зазначила, що натепер влаштування малолітнього ОСОБА_3 до дитячого садку неможливо через його нездатність контролювати випорожнення кишківника.

Відповідач не може спростувати ці факти, його заперечення фактично звелися до звинувачення позивачки у «надуманості» хвороби дитини.

В суду немає підстав не довіряти поясненням позивачки та наданим на підтвердження її пояснень документам.

Вказаний розмір додаткових витрат у розмірі 9000 грн., навіть із врахуванням аліментних зобов`язань, не є таким, що перевищує 50 % відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 .

Позовну вимогу ОСОБА_1 про одноразове стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину у розмірі 210632,00 грн. суд вважає за необхідне залишити без задоволення з огляду на таке.

Мотивуючи вказану позовну вимогу, позивачка зазначає, що одноразові передбачувані додаткові витрати на дитину обумовлені станом здоров`я дитини, його потребами в лікуванні. Давіду життєво необхідно здати аналізи у «МЛ «ДІЛА» і «G.LAB», реабілітація у ЦФР «Крок за кроком»; пройти обстеження зору у офтальмологічній клініці «Візіум», що підтверджується медичними документами та рахунком вартості реабілітації за офіційними цінами закладів та лабораторій.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, установлених цим кодексом.

Щодо здачі аналізів «МЛ «ДІЛА» і «G.LAB» суд вважає, що їх проведення можливо забезпечити стягненням із відповідача додаткових витрат в розмірі 9000 грн. щомісячно, доцільність яких суд вже раніше обґрунтував.

Також суду не надано доказів погодження з відповідачем зазначених позивачкою закладів для проходження дитиною реабілітації чи діагностики зору. Враховуючи, що вартість послуг є суттєвою, суд не може ігнорувати розмір доходів відповідача, який в середньому складає 36 000 грн., і покласти на сторону неспівмірні витрати.

Суд зауважує, що згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищезазначеного, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для одноразового стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 210632,00 грн., у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Твердження відповідача про те, що він учасник бойових дій і з нього не стягуються судові витрати не заслуговують на увагу, оскільки чинним Законом України «Про судовий збір», зокрема, п. 13 ч.1 ст. 5 вказаного закону передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, тобто їх прав саме як учасників бойових дій чи постраждалих осіб.

У даній справі вимоги позивачки не стосуються прав відповідача як учасника АТО або учасника бойових дій.

За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму понесених додаткових витрат на лікування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 14005,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 періодичні додаткові витрати у розмірі 9000,00 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня звернення до суду протягом трьох років, тобто з 15.11.2024 року і до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір на корить держави у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Висоцька Г.В.