Житомирський апеляційний суд
Справа №278/47/22 Головуючий у 1-й інст. Мокрецькй В.І.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ткачука Володимира Васильовича, про забезпечення позову у цивільній справі № 278/47/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Гребеник Ірини Сергіївни, на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року, постановлену під головуванням Мокрецького В.І.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що ОСОБА_4 надала ОСОБА_2 у позику грошові кошти у розмірі 150000 дол. США, строком до 25 грудня 2017 року, що підтверджується розпискою, виданою відповідачем 24 жовтня 2017 року. У встановлений строк відповідач не виконав умови договору та не повернув вказані кошти.

1 січня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання нести солідарну з боржником відповідальність за порушення умов договору позики.

Позивач також зазначає, що 11 листопада 2021 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір, за умовами якого він набув право вимоги за вказаним договором позики.

Таким чином, просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 150000 дол. США, а також три відсотки річних у розмірі 18135,61 дол. США.

У січні 2025 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належну боржнику квартиру АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи заяву, вказав, що ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження даного нерухомого майна, що, враховуючи суму боргу, ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року заяву задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Гребеник І.С., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що посилання заявника на потенційну можливість вчинення ОСОБА_2 недобросовісних дій з метою уникнення виконання рішення суду, без наведення відповідного обгрунтування та надання доказів на підтвердження вказаних обставин, не свідчить про необхідність застосування заходів забезпечення позову. Доказів, які б підтверджували обгрунтований ризик того, що відповідач має намір відчужити вказане майно, матеріали справи не містять.

Вважає сумнівною з точки зору юридичної теорії та практики аргументацію суду про те, що після призначення у даній справі судової почеркознавчої експертизи відповідач не вчиняє дій, які б сприяли якнайшвидшому вирішенню спору, а його певні дії містять ознаки зловживання процесуальними правами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, з якими процесуальне законодавство пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову та які б підтверджували обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскаржувана ухвала є такою, що поставлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Гребеник І.С., підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Ткачук В.В., не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України, зокрема, передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких критеріїв: розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на належну ОСОБА_2 квартиру, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки обтяжене майно фактично перебуватиме у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. При цьому, таке обмеження має тимчасовий характер.

Між сторонами виник майновий спір. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, оскільки такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечить ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.

Позовна заява містить відповідне обгрунтування заявлених вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обгрунтовуються вимоги, суд встановить під час ухвалення рішення по суті спору.

Таким чином, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гребеник Ірини Сергіївни, залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2025 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: