печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань - Брачун О. О.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу у справі № 757/46920/20-ц,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката судового наказу у справі № 757/46920/20-ц.

Вимоги заяви обґрунтовувались тим, що оригінал судового наказу втрачено з незалежних від ОСОБА_1 причин.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся належним чином.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом розглядом встановлено, що судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року у справі № 757/46920/20-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі однієї третини частини заробітку доходу, не менше п`ятдесяти відсотків, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 09 жовтня 2024 року до досягнення повноліття, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 09 жовтня 2024 року до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

З листа Печерського ВДВС у м. Києві від 10 січня 2025 року вбачається, що 26 листопада 2024 року державним виконавцем керуючись пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, копію разом з оригіналом виконавчого документа направлено за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до судової практики Європейського суду судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), № 36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, № 2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16 травня 2017 року)), про що, зокрема, свідчить те, що він не звертався до органів виконавчої служби за інформацією щодо стану виконання.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що виконавчий документ втрачено при пересилці не з вини стягувача, остання звернулася до суду із заявою про видачу дублікату до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви.

Керуючись ст. ст. 1-20, 351, 352, 354, 355, 431, пункт 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу у справі № 757/46920/20-ц - задовольнити.

Видати дублікат судового наказу Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року у справі № 757/46920/20-ц.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Суддя С. В. Вовк