Справа № 643/6105/25
Провадження № 2-з/643/44/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого Поліщук Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сосунова Євгена Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання договору позики виконаним, скасування державної реєстрації на заставне майно та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання договору позики виконаним, скасування державної реєстрації на заставне майно та визнання права власності.

13.06.2025 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сосунова Є.В. надійшла заява про забезпечення зазначеного позову, в якому представник позивача прохає вжити заходи забезпечення позову на спірне майно, квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відповідачу розпоряджатись, відчужувати спірне майно до вирішення справи по суті та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної квартири, посилаючись на п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України та на постанову Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.10.2019 у справі № 754/10714/18.

Заява про забезпечення позову розглянута без повідомлення сторін, без фіксації судового засідання технічним засобом, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши доводи заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Види забезпечення визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову позивач просить застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачці розпоряджатись, відчужувати спірне майно до вирішення справи по суті та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, в порушення п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява не містить обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову заявником не зазначено та не надано посилань на докази про те, які дії вживаються зі сторони відповідачки та спрямовуються нею на утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду, а тому на даному етапі, суд приходить до висновку про те, що відсутні достатні дані, які об`єктивно вказують на необхідність застосування заходів, пов`язаних із забезпеченням позову, оскільки заявником не наведено достатніх та переконливих посилань на докази існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Крім того, суд зауважує, що представник заявника адвокат Сосунов Є.В. подаючи заяву про забезпечення позову посилається на постанову Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.10.2019 року у справі № 754/10714/18, відповідно до якої суд зазначив: Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, в порушення зазначеного представником заявника адвокатом Сосуновим Є.В. не надано доказів існування реальної загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представником заявника не наведено обставин необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не надано на їх підтвердження належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову, а тому такі заходи є передчасними.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не є перешкодою для звернення позивачем з такою самою заявою після усунення обставин, що стали підставою для її відмови.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Сосунова Євгена Валерійовича про забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні заяви не є перешкодою для повторного звернення заявника з тими самими вимогами після усунення умов, що були підставою для відмови у задоволенні заяви.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику та представнику заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Поліщук