Провадження №6/523/215/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р.

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді- Кисельова В.К.,

за участю секретаря-Дзюби Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

встановив:

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича (далі приватний виконавець) знаходиться виконавчий лист від 18.03.2024р. по справі №523/19998/23, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 13.05.2024р. за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СЕРГІЯ ЯДОВА 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів, а також з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 46208,90 грн та судового збору у розмірі 2684 грн.

Подання обґрунтовано тими обставинами, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Виконавцем 21.05.2024 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутні рахунки в банках, відсутнє рухоме майно на яке може бути звернуто стягнення, накладено арешт на кошти боржника. За повідомленням Державної міграційної служби України від 11.03.2025 року, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Також, приватний виконавець, зазначає, що за місцем проживання боржника, двері державному виконавцю не відчинено, тому належного боржнику майна не виявлено. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення, тому виконавець просить застосувати обмеження боржника у праві на виїзд за межі України.

Ухвалою суду від 23.05.2025 року відкрито провадження за поданням та призначено судове засідання на 02.06.2025 року на 15:00год, в яке учасники справи не з`явились, приватний виконавець Качурка В.В. був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення ухвали суду на офіційну електронну адресу через систему «Електронний суд».

Відповідно до ч. 4ст.441 ЦПК України таке подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича перебуває виконавче провадження №72528983, відкрите на підставі виконавчого листа №523/19998/23 від 18.03.2024р. за рішенням по справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СЕРГІЯ ЯДОВА 24» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті внесків та платежів, а також з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 46208,90 грн та судового збору у розмірі 2684 грн.

Постановою від 21.05.2024 року відкрито виконавче провадження 75092080 та направлено запити до реєстраційних установ з метою встановлення майнового стану.

22.05.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт грошових коштів боржника та накладено арешт на всі рахунки боржника.

Згідно відповіді з Державної податкової служби України про джерела доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників-фізичних осіб та розміри утриманого податку (для фізичних осіб які є самозайнятими особами) та/або загальну суму річного доходу, та суму податку за звітний період, задекларованих боржником-фізичною особою в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, зазначена інформація відсутня.

Згідно з інформацією від банківських установ, станом на 04.03.2025р. у боржника відсутні грошові кошти для виконання рішення суду, договори про зберігання цінностей та надання боржникові в майновий найм(оренду) індивідуального банківського сейфу, що охороняється законом, не укладалися.

За інформацією, наданою ОСОБА_2 , 18.02.2025р. приватний виконавець здійснив вихід за вказаною у виконавчому документі адресою: АДРЕСА_1 , однак на момент проведення перевірки боржника та належного йому майна за цією адресою не виявлено, і двері не були відчинені, однак до матеріалів справи не додано копію акту для перевірки оформлення його належним чином.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 11.03.2025 року, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

На теперішній час боржник не вжив жодних заходів щодо виконання виконавчого листа.

Згідно із ч. 2ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 6 цього Закону громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за межі України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Дослідивши надані приватним виконавцем документи (а саме: копію виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, відповіді з Державної податкової служби України від 21.05.2024р., відповідь ГУ ДМС України в Одеській області про наявність паспорту для виїзду за кордон) та враховуючи те, що вимога про стягнення коштів не потребує зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано акт виходу за місцем проживання боржника, приватний виконавець не вирішив питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи. До подання не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про наявність судового рішення, а так само і про відкриття виконавчого провадження. Відсутні підтвердження отримання боржником викликів з вимогою явки до приватного виконавця.

Суд наголошує, що для того, щоб накласти на боржника такий виключний вид санкцій як тимчасове обмеження виїзду за кордон, заявнику необхідно було довести саме факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

Згідно ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, суду не надані належні докази того, що боржник знає про виконавче провадження та ухиляється від виконання рішення суду

Таким чином, встановлено, що приватним виконавцем не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням. Встановлене судом унеможливлює задоволення подання про обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Відмова у задоволені подання не позбавляє права на повторне звернення приватного виконавця до суду.

Керуючись ст.ст. 353, 441 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.К. Кисельов