Провадження № 2/643/625/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 душ ОСОБА_3 про встановлення факту нецільового витрачання аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України

ВСТАНОВИВ

Історія справи № 643/10429/24

ОСОБА_1 (позивач) 13.09.2024 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить:

-встановити факт нецільового використання добровільно сплачених аліментів у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року ОСОБА_2 (відповідач) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти сплачені, як зазначено в довідках № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області;

-у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів у розмірі 214598,64 грн., протягом червня 2013 року по вересень 2024 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_1 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.12.2024 закрито провадження в справі в частині наступних позовних вимог:

-встановити факт нецільового використання добровільно сплачених ОСОБА_1 аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів протягом з червня 2013 року по травень 2018 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_1 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем з червня 2013 року по травень 2018 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України.

Продовжено розгляд цивільної справи в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

Суть питання, яке вирішується ухвалою

Позивач просить прийняти до розгляду уточнену позовну заяву від 09.12.2024 (вх. № 51192 від 09.12.2024 року), в якій просить:

- визнати протиправними дії відповідача та такими, що порушили законні права позивача як платника аліментів, повідомити, надати звіт та докази про цільове в повному обсязі своєчасне отримання аліментів дитиною, що є власністю дитини, в розмірі 214596,64 грн. з червня 2013 року по вересень 2024 року, що завдало позивачу істотної шкоди охоронюваним його правам та інтересам відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. на користь позивача як законного представника дитини;

- стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. на користь сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн. на користь позивача як законного представника дитини;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 20000,00 грн. на користь сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача надати в повному обсязі засвідчені належним чином документи (чеки, прибутково-касові ордери тощо), які підтверджують цільове використання аліментів на утримання неповнолітнього сина позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-встановити факт нецільового використання добровільно сплачених аліментів у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року ОСОБА_2 (відповідач) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти сплачені, як зазначено в довідках № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області;

-у разі встановлення судом нецільового витрачання аліментів, відсутності фінансових документів щодо цільового витрачання аліментів у розмірі 214598,64 грн., протягом червня 2013 року по вересень 2024 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати відповідача, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини, у термін 1 (один) місяць з моменту набрання рішення суду законної сили, відкрити (за рахунок відповідачів) окремий рахунок на власника аліментів ОСОБА_1 та у разі встановлення нецільового витрачання аліментів перевести суму аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка сплачена позивачем у розмірі 214598,64 грн. протягом червня 2013 року по вересень 2024 року, відповідно до довідок № 2321, 2323 від 10.09.2024 року Пенсійного Фонду в Харківській області на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та були використані відповідачем, яка не проживає разом з дитиною, використовує аліменти за власним призначенням, а не на потреби дитини за нецільовим призначенням, шляхом перерахування суми аліментів, яка використана за нецільовим призначенням на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України;

-визнати зловживанням своїми процесуальними правами відповідача;

-постановити окремі ухвали.

Стислий виклад позиції сторін в ході судового провадження

Позивач у судовому засіданні 02.06.2025 просив прийняти до розгляду уточнену позовну заяву. На уточнююче запитання суду пояснив, що не заперечує проти прийняття до розгляду заяви в частині позовних вимог за період, провадження за який не було закрито згідно з ухвалою суду від 03.12.2024.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року в справі № 487/10128/14-ц; постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року в справі № 405/3360/17).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанова Об`єднаної палата Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 у справі № 405/3360/17).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 723/1233/17 зазначено, що зміна підстав або предмета позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті, тобто до того моменту, коли суд почне проголошувати позовну заяву. Ця норма спрямована на усунення зловживання процесуальним правом на зміну підстав або предмета позову.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № П/9901/736/18 зазначено, що згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду таких та зменшення судових витрат (ухвала Верховного Суду від 25.07.2022 у справі № 640/4843/22).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Уточнену позовну заяву позивач подав на стадії підготовчого провадження, тобто з дотриманням строків, встановлених ЦПК України.

З доводів уточненої позовної заяви та пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, вбачається, що підстави уточненого позову позивачем не змінювались. Так, як в первісному позові, так і в уточненому позові в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на нецільове використання відповідачем аліментів, які позивач сплачував на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи наведене та релевантну практику Верховного Суду, суд розцінює уточнену позовну заяву як зміну предмета позову, оскільки в ній позовні вимоги доповнені новими вимогами про відшкодування шкоди.

Інші вимоги уточненої позовної заяви, як вбачається, є вимогами про витребування доказів та про постановлення окремих ухвал.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для прийняття до розгляду уточненої позовної заяви в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

Як вже зазначалось судом, ухвалою суду від 03.12.2024 провадження в даній справі закрито в частині позовних вимог, які стосуються нецільового використання аліментів у період часу з червня 2013 року по травень 2018 року.

Позовні вимоги про відшкодування шкоди є похідними від вимог про встановлення факту нецільового використання аліментів, оскільки саме вказаний факт зазначений позивачем в якості підстав для відшкодування шкоди. Таким чином, у разі прийняття до розгляду уточненої позовної заяви в частині позовних вимог, пред`явлених за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року, суд всупереч принципу процесуальної економії буде вимушений повторно розглядати питання про закриття провадження у справі в частині вимог, пред`явлених за вказаний період.

Як вбачається з положень ч. 5 ст. 49 ЦПК України, за наслідками розгляду заяви про зміну підстав позову суд може прийняти вказану заяву до розгляду або не прийняти до розгляду та повернути заявнику.

Оскільки положеннями ЦПК України не врегульовано процесуальні дії суду в разі подання заяви про зміну предмета позову та доповнення первісного позову позовними вимогами, провадження щодо яких закрито судом, суд застосовує аналогію ч. 5 ст. 49 ЦПК України та не приймає до розгляду і повертає позивачу уточнену позовну заяву в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2013 року по травень 2018 року.

З метою забезпечення принципів рівності та змагальності цивільного судочинства, суд надає відповідачу час для подання відзиву на уточнену позовну заяву.

Одночасно суд звертає увагу відповідача, що державною мовою в Україні та, відповідно, мовою судочинства, є українська мова.

Ураховуючи наведене, докази (документи), складені іноземною мовою, повинні надаватись суду в засвідченому належним чином перекладі на українську мову, оскільки саме такий спосіб подання документів надасть суду та учасниками справи можливість ознайомитись із змістом вказаних документів.

Також суд звертає увагу відповідача, що докази, які надаються суду, повинні відноситись до періоду, за який пред`явлені позовні вимоги, тобто відноситись до періоду часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

Керуючись ст. 8, 49, 258-261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

Прийняти до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 51192 від 09.12.2024 року) в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2018 року по вересень 2024 року.

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 51192 від 09.12.2024 року) в частині позовних вимог, які пред`явлені за період часу з червня 2013 року по травень 2018 року - не приймати до розгляду та повернути ОСОБА_1 .

Встановити відповідачу строк для подання відзиву на уточнену позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178, 191 ЦПК України п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Роз`яснити відповідачу, що у разі ненадання нею відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud2027.

Ухвала в частині повернення уточненої позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення суддею.

Суддя Д.А. Крівцов