Справа № 583/2063/25
06 червня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Якубович В.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, суд
16.05.2025 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просить.
Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Відповідачі, що були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, надійшли письмові заяви із проханням проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вислухавши позицію представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.
Частиною 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Судом встановлено факти та наступні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_2 є власником частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1985 року державним нотаріусом Охтирської державної нотаріальної контори Подвезько В.І., зареєстровано в реєстрі за № 1795.
22 липня 1985 року Охтирським міським бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на частину даного домоволодіння, що підтверджується реєстраційним написом на зворотньому листку договору купівлі-продажу.
01 травня 2025 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Севостяновою Н.П. занесена до Державного реєстру речових прав інформація про державну реєстрацію права власності на частину житлового будинку загальною площею 132,5 кв.м, житлова площа 73,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , номер відомостей про речове право 59743721.
Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 611 від 30.12.1993 р. «Про приватизацію земельних ділянок громадян» передано у приватну власність ОСОБА_5 1000 м2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для індивідуального житлового будівництва.

Оскільки ОСОБА_5 був власником частини домоволодіння, він мав право на приватизацію 500 м2 земельної ділянки (пропорційно частці у власності на будинок). Тому з метою виправлення допущеної помилки рішенням Охтирської міської ради від 18.12.2012 внесено уточнення в розмір площі даної земельної ділянки, визначивши уточнену площу земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_5 , у розмірі від 0,1 га, що становить 0,05 га, кадастровий номер :15:004:0018.

03 липня 2013 року відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Сумській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :15:004:0018, місце розташування АДРЕСА_1 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, цільове призначення 02.01 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, форма власності приватна, площа 0,1 га.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 135, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкував після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частку спадщини, яка складається з частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Спільна часткова власність, розмір частки . Номер відомостей про речове право: 53557528.

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 136, відповідно до якого ОСОБА_3 успадкував після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частку спадщини, яка складається із земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за ОСОБА_3 . Спільна часткова власність, розмір частки 1/2. Номер відомостей про речове право: 53557541.

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 137, відповідно до якого ОСОБА_4 успадкував після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частку спадщини, яка складається з частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 . Спільна часткова власність, розмір частки . Номер відомостей про речове право: 53557535.

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 138, відповідно до якого ОСОБА_4 успадкував після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , частку спадщини, яка складається з земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

03 лютого 2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за ОСОБА_4 . Спільна часткова власність, розмір частки 1/2. Номер відомостей про речове право: 53557546.

Державна реєстрація за відповідачами права власності на 0,1 га земельної ділянки (за кожним по частині) порушує право позивача на приватизацію земельної ділянки під належною йому частиною домоволодіння.

Відповідно до положень Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ в редакції станом на 30.12.1993 р. (коли приймалося рішення виконавчого комітету про передачу ОСОБА_5 у приватну власність 0,1 га земельної ділянки) було передбачено:

Стаття 6. Громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: … будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) .

Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно.

Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ...будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу .

Стаття 42. Громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Стаття 67. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

На даний час діють норми нового Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, яким передбачено:

Стаття 86. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Суб`єктами права спільної власності на земельні ділянки територіальних громад можуть бути районні та обласні ради.

Стаття 87. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає:

а) при добровільному об`єднанні власниками належних їм земельних ділянок;

б) при набутті у спільну часткову власність земельної ділянки за цивільно-правовими угодами;

в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку;

г) за рішенням суду;

ґ) в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 88. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Стаття 118. Громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До заяви додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Стаття 120, ч. 4. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі.

Стаття 121. Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року в справі № 463/1540/14 (провадження № 61-5735св19) висловлено позицію, що аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У постановах Верховного Суду від 03.08.2022 року у справі №645/3067/19, від 17.08.2022 року №450/441/19, від 22.08.2022 року у справі №597/977/21 викладено правовий висновок про те, що визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав є належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року в справі № 463/1540/14 (провадження № 61-5735св19) висловлено позицію, що аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

У постановах Верховного Суду від 03.08.2022 року у справі №645/3067/19, від 17.08.2022 року №450/441/19, від 22.08.2022 року у справі №597/977/21 викладено правовий висновок про те, що визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав є належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особам, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено, державна реєстрація за відповідачами права власності на 0,1 га земельної ділянки (за кожним по частині) порушує право позивача на приватизацію земельної ділянки під належною йому частиною домоволодіння за таких підстав позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України, в зв`язку з визнанням відповідачами позову, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в розмірі 1211,20 грн.

За заявою позивача понесена ним судові витрати слід залишити без відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 142, 200, 206, 258, 259, 263- 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.02.2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М., зареєстроване в реєстрі за № 136, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 на частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); скасувати державну реєстрацію права власності на частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), номер відомостей про речове право: 53557541, за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , проведену державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 03.02.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 136.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 03.02.2024 року державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М., зареєстроване в реєстрі за № 138, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 на частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); скасувати державну реєстрацію права власності на частину земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :15:004:0018, площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), номер відомостей про речове право: 535575461, за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , проведену державним нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори Богдан К.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 03.02.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за № 138.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , сплачені ним за квитанцією до платіжної інструкції № від 19.05.2025 року на рах. одержувач ГУК Сум.обл/Охтирська МТГ/22030101, на рах. UA0018538, код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.) в м. Київ, витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 11.06.2025 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко