Провадження № 22-ц/812/1125/25 Суддя першої інстанції Шолох Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2025 року м. Миколаїв Справа № 490/3303/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РентаКапітал» Кушнарьова Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал», на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шолох Л.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал» про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал» ( далі ТОВ «Рента-Капітал, Товариство) про стягнення збитків.

Позов обґрунтовано тим, що 28 листопада 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 , було укладено Договір довічного утримання.

05 квітня 2017 року між ТОВ «Рента-Капітал» та ОСОБА_1 було укладено Договір на надання послуг.

Відповідно до пункту 2.5 вказаного Договору, агент зобов`язався забезпечити збір, підготовку документів, необхідних для укладення Договору довічного утримання, а також провести перевірку документів, наданих контрагентом Відчужувачем, а також сприяти організації укладення Договору довічного утримання (догляду) та його державної реєстрації.

На виконання умов цього договору нею було сплачено ТОВ «Рента-Капітал» 198 000 грн.

05 квітня 2017 року між ОСОБА_3 , нею та ОСОБА_4 було укладено Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання.

Відповідно до умов цього договору, у зв`язку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_4 обов`язків за договором довічного утримання від 28 листопада 2016 року з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача відповідно до статті 752 ЦК України за договором довічного утримання передаються ОСОБА_1 . ОСОБА_6 надає згоду на передачу прав та обов`язків набувача ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , з моменту укладення цього договору втрачає всі права та обов`язки за договором довічного утримання.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року по справі 490/7474/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання, позовні вимоги було задоволено та розірвано Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання та внесення змін та доповнень до нього від 05 квітня 2017 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Суд погодився з твердженнями позивачки, що з липня 2018 року ОСОБА_3 було створено їй перешкоди у виконанні умов укладеного Договору, тобто фактично відбулась одностороння відмова від договору з боку ОСОБА_3 та зробив висновки, що самі умови договору порушують права людини похилого віку, є вкрай несправедливими, тому було винесено рішення про розірвання договору.

Складенням та оформленням договору займалось ТОВ «Рента-Капітал».

На думку позивачки, ТОВ «Рента-Капітал» не надали їй якісні послуги, а вдалися до свідомого обману, як набувача, стосовно умов укладення договору довічного утримання, які хотіла ОСОБА_3 , не зазначили свідомо в договорі фізичний догляд.

Так як ОСОБА_4 вже не могла виконувати свої обов`язки за договором, і їм треба було негайно знайти нового набувача, то вони скористались ситуацією та юридичною необізнаністю позивачки, ввели її в оману стосовно дійсних потреб ОСОБА_3 , умов договору та подальших ймовірних витрат на суди, чим завдали позивачці моральної та майнової шкоди.

Вона зазнала матеріальних збитків на суму 284 833.55 грн, з яких 198 000 грн сума яку вона сплатила на користь ТОВ «Рента-Капітал» за договором про надання послуг від 05 квітня 2017 року, 40 333.55 грн витрати на утримання ОСОБА_3 та оплату її комунальних послуг за період з 05 квітня 2017 року по 2021 рік, 46 500 грн сплачено як одноразова допомога ОСОБА_3 згідно договору про зміну набувача від 05 квітня 2017 року в договорі довічного утримання.

Посилаючись на викладене, та як на підстави свого позову положення статей 614, 623 ЦК України ОСОБА_1 просила суд стягнути:

-з ОСОБА_3 на її користь витрати пов`язані з виконанням Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання в розмірі 86 833 грн;

-з ТОВ «Рента-Капітал» на її користь збитки у зв`язку з свідомим введенням її в оману, не внесенням в договір про заміну набувача потребу у фізичному догляді 198 000 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2023 року замінено відповідача у справі ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_2 .

Рішенням цього суду від 18 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Рента-Капітал» на користь ОСОБА_1 198 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Рента-Капітал» на користь ОСОБА_1 1 424.16 грн судового збору, сплаченого за подачу позову до суду.

Рішення суду мотивовано тим, що ТОВ «Рента-Капітал» неналежним чином надала послуги зі складення та підписання спірного договору довічного утримання відповідно до договору на надання послуг від 05 квітня 2017 року, що мало наслідком його скасування у судовому порядку (договору довічного утримання).

ТОВ «Рента-Капітал», здійснюючи професійну діяльність у сфері нерухомості, за договором на надання послуг від 05 квітня 2017 року, взяло на себе зобов`язання з надання послуг щодо укладення договору довічного утримання. При цьому слід розуміти, що такий договір мав відповідати вимогам чинного законодавства та відповідним обставинам, якими зумовлено виникнення необхідності, укласти договір довічного утримання.

Договір заміни набувача і договір довічного утримання були розірвані не в добровільному порядку, а шляхом звернення до суду із відповідним позовом.

Не погодившись з рішення суду, ТОВ «Рента Капітал» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно пункту 6.3 Договору про надання послуг ТОВ «Рента -Капітал» не несе відповідальності за будь-які дії відчужувача по відношенню до ОСОБА_1 та ризики, пов`язані з правом власності на відчужуване нерухоме майно

Відповідно до пункту 8.1 Договору про надання послуг ТОВ «Рента-Капітал» не несе відповідальності за обов`язками набувача майна перед відчужувачем майна або відчужувача майна перед набувачем майна.

У випадку розірвання Договору довічного утримання між відчужувачем та набувачем з підстав невиконання істотних умов договору: несплата/прострочення оплати щомісячного грошового утримання, житлово-комунальних послуг, порушення права відчужувача на довічне проживання у квартирі, незалежно від вини набувача, усі витрати понесені набувачем майна агентом не повертаються

Позивач не надала жодного доказу на підтвердження своїх вимог, не було наведено правового обґрунтування та правових підстав для задоволення позову в частині вимог до ТОВ «Рента-Капітал». ТОВ «Рента-Капітал» виконало всі свої зобов`язання перед позивачем, жодних претензій, скарг або заперечень щодо виконання умов Договору про надання послуг від 05 квітня 2017 року від позивачки не надходило.

Договір про надання послуг від 05 квітня 2017 року є припиненим у зв`язку з його виконанням.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві позивачка зазначала, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Усі доводи апелянта ґрунтуються на перекручуванні фактів та неправильному тлумаченні норм права, тому рішення суду першої інстанції відносно вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Рента-Капітал» є законним та обґрунтованим.

На день розгляду справи від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 16 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», як виконавцем послуг, та ОСОБА_7 було укладено договір про надання послуг, за яким виконавець зобов`язується надати клієнту юридичні та інші інформаційно-консультаційні послуги, пов`язані з укладенням в подальшому договору довічного утримання відносно об`єкту нерухомості , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28 листопада 2016 року між ОСОБА_3 , 1932 року народження, з однієї сторони, та ОСОБА_4 , яка проживає в м. Чуднів Житомирської області, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 , яка проживає в м. Києві, з другої сторони, укладено Договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаїввського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. за реєстровим номером № 1088.

Відповідно до пункту 1 цього Договору ОСОБА_3 (відчужувач) передає у власність, а ОСОБА_4 (набувач) зобов`язується прийняти у власність квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , взамін чого ОСОБА_4 зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням (доглядом) довічно на умовах, встановлених цим Договором.

За змісту паспорту до довічного утримання від 28 листопада 2016 року ОСОБА_3 зазначала, що потребує матеріальної допомоги, не в змозі сплачувати комунальні платежі, необхідна фізична допомога.

05 квітня 2017 року між ТОВ «Рента-Капітал» (Агент) та ОСОБА_1 (Клієнт) був укладений договір про надання послуг, відповідно до пункту 1.1 якого Агент зобов`язувався надати Клієнту консультативно-інформаційні послуги, пов`язані з придбанням об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка є квартирою.

Пунктом 2.4 Договору на надання послуг визначено, що Агент зобов`язаний надавати Клієнту всю інформацію про хід виконання цього Договору, заздалегідь повідомляти Клієнта про всі дії, здійснення яких необхідні для підписання Договору довічного утримання (догляду) і вимагають присутності Клієнта.

Відповідно до пункту 2.5 Договору на надання послуг Агент зобов`язується забезпечити збір та підготовку документів, необхідних для укладення Договору довічного утримання, а також провести перевірку документів, наданих контрагентом відчужувачем, а також сприяти в організації укладення Договору довічного утримання (догляду) та його державної реєстрації.

Пунктом 2.9 визначено, що Агент має право залучити для надання послуг інших, третіх осіб, попередньо повідомивши про це Клієнта. Такими особами є ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів».

Пунктом 6.3. Договору на надання послуг Агент не несе відповідальності за будь-які дії відчужувача по відношенню до Клієнта та ризики, пов`язані з правом власності на відчужуване нерухоме майно.

Відповідно до пункту 8.1 Договору на надання послуг Агент не несе відповідальності за обов`язками Набувача майна перед Відчужувачем майна або Відчужувача майна перед Набувачем майна.

ТОВ «Рента-Капітал» є юридичною особою, яка здійснює такі види діяльності: 68.31 Агентства нерухомості (основний); 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна 68.20; Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 68.32 Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; 69.10 Діяльність у сфері права; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства.

В той же день, 05 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яка проживає в м. Дніпропетровську, та ОСОБА_4 , укладено посвідчений приватним нотаріусом Сіряковою О.В. за реєстровим номером 258, договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНОЛ Сіряковою О.В. 28 листопада 2016 року за реєстровим № 1088 та внесення змін та доповнень до нього.

Відповідно до умов цього договору у зв`язку з неможливістю подальшого виконання ОСОБА_4 , обов`язків за договором довічного утримання від 28 листопада 2016 року з підстав, що мають істотне значення, обов`язки набувача відповідно до статті 752 ЦК України за договором довічного утримання передаються ОСОБА_1 ОСОБА_3 , надає згоду на передачу прав та обов`язків набувача ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 , з моменту укладення цього договору втрачає всі права та обов`язки за договором довічного утримання.

З моменту укладення цього договору та реєстрації права власності ОСОБА_1 , набуває право власності на вказану квартиру.

Цей договір є невід`ємною частиною основного Договору довічного утримання.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 07 серпня 2019 року розірвано Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Сіряковою О.В. від 28 листопада 2016 року за реєстровим № 1088 та внесення змін та доповнень до нього від 05 квітня 2017 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що приблизно з липня 2018 року ОСОБА_3 створено перешкоди ОСОБА_1 у виконанні умов укладеного Договору, а саме відмова від отримання грошових переказів, неповідомлення рахунків за сплату комунальних послуг, був відключений стаціонарний телефон.

Надалі заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 квітня 2024 року (справа № 490/1401/21) частково задоволено позов ОСОБА_2 . Договір довічного утримання від 28 листопада 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В. за реєстровим № 1088 розірвано. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32594105 від 28 листопада 2016 15:30:34, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової О.В. (номер запису про право власності/довірчої власності:17679545), власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4 скасовано. Це рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам закону не відповідає.

Згідно зі статтею 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частинами 1- 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

При цьому статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками ж, в свою чергу, є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналізуючи наведені норми у їх сукупності можна дійти висновку, що, по-перше, відшкодування збитків - це один із способів відшкодування майнової шкоди; по-друге, підставою для відшкодування збитків та шкоди є порушення цивільного права особи. При цьому, як права, що випливає із договору (право на отримання товару, результату виконаної роботи, тощо), так і абсолютного права особи - тобто права, якому протистоїть обов`язок усіх та кожного утримуватися від дій, які порушують це право (право власності, право господарського віддання, тощо). Іншими словами, як при порушенні права, встановленого правочином, так і при порушенні права, наданого та гарантованого законом (абсолютне право), особа має підстави вимагати відшкодування збитків, завданих таким порушенням.

Також з наведених норм вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди (збитків) іншій особі, а для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків (шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (шкодою); наявності вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним (статті 614 ЦК України).

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (частини 1-3 статті 623 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовними вимогами до ТОВ «Рента-Капітал», свої вимоги обґрунтовувала тим, що Товариство неналежно виконало умови укладеного між ними Договору про надання послуг від 05 квітня 2017 року, а саме, що при укладенні 05 квітня 2017 року між ОСОБА_3 та нею Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, Товариство не повідомило її про потребу ОСОБА_3 в фізичному догляді, що в подальшому 07 червня 2019 року стало підставою для розірвання Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання за судовим рішенням. За такого вважає, що Товариство ввело її в обману щодо зазначених обставин при укладенні Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, а тому повинно відшкодувати їй завдані збитки у розмірі вартості наданих послуг за Договором у розмірі 198 000 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги до Товариства, дійшов висновку, що ТОВ «Рента-Капітал» неналежним чином надало послуги зі складення та підписання спірного договору довічного утримання з огляду на те, що здійснюючи професійну діяльність у сфері нерухомості, за договором на надання послуг від 05 квітня 2017 року, Товариство взяло на себе зобов`язання з надання послуг щодо укладення договору довічного утримання, а тому такий договір мав відповідати вимогам чинного законодавства та відповідним обставинам, якими зумовлено виникнення необхідності, укласти договір довічного утримання.

Апеляційний суд вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки суд першої інстанції надав неналежну правову оцінку встановленим обставинам справи та наданим сторонам доказам.

Свобода договору в ЦК України визначається як право сторін бути вільними у виборі укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, а також принципів розумності та справедливості (статті 6 ЦК України). Це означає, що сторони мають право вирішувати, чи укладати договір, з ким його укладати, і на яких умовах, якщо це не суперечить закону.

Поняття свободи договору отримало своє тлумачення й застосування у практиці Верховного Суду. У своїй постанові від 1 липня 2020 року у справі № 816/378/16 (пункт 71) суд відзначив принцип свободи договору, який дозволяє особі, користуючись правом на свободу договору (правом укладення договору), здійснювати будь-які законні дії з метою створення, зміни або припинення цивільних прав і обов`язків. Верховний Суд підкреслив, що для законності таких дій необов`язково мати вказівку у законі, достатньо лише того, щоб такі дії не були забороненими.

Судом першої інстанції встановлено, що за Договором про надання послуг від 05 квітня 2017 року Товариство зобов`язується надати позивачці консультативно-інформаційні послуги, пов`язані з придбанням об`єкту нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , зокрема, консультації з усіх питань, пов`язаних із укладенням і виконанням Договору довічного утримання (догляду) протягом всього терміну дії цього договору (пункти 1.1., 2.6. Договору). Цей договір діє до отримання клієнтом документів, які підтверджують державну реєстрацію Договору довічного утримання, за яким до клієнта переходять права на об`єкт нерухомості, вказаний у пункті 1.1. Договору.

За пунктом 7 Договору про зміну набувача в договорі довічного утримання від 05 квітня 2017 року цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення, тобто із зазначеної дати та є підставою для реєстрації переходу права власності від ОСОБА_4 до ОСОБА_1 .

Отже, обставинами справи встановлено, що Договір про зміну набувача в договорі довічного утримання від 05 квітня 2017 року вносив зміни до Договору довічного утримання від 28 листопада 2016 року тільки в частині заміни набувача та уточнення, доповнення щодо матеріального утримання відчужувача ОСОБА_3 .

З огляду на наведені правові норми, які регулюють укладення договору, саме на сторони договору покладається визначення умов договору, їх погодження та відповідальність за недотримання цих умов.

На час укладення договору довічного утримання від 28 листопада 2016 року (основний договір) відчужувач ОСОБА_3 була зацікавлена тільки в матеріальному забезпеченні від набувача, що підтвердила й приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякова О. В. в листі на адресу відповідачки від 16 липня 2019 року. При цьому повідомила, що роз`яснила ОСОБА_3 приписи статті 744 ЦК України та варіанти за якими можливо укласти договір довічного утримання 28 листопада 2016 року. Між тим ОСОБА_3 повідомила, що не потребує догляду, оскільки може самостійно про себе подбати, догляд їй не потрібен, вона зацікавлена лише в матеріальному утриманні.

05 квітня 2017 року ОСОБА_3 у того ж нотаріуса відповідно до положень статті 752 ЦК України погодилася на заміну набувача за Договором довічного утримання від 28 листопада 2016 року. При цьому повідомила, що не бажає розривати раніше укладений договір довічного утримання, умови цього договору її влаштовують. Крім того, сторони Договору про заміну набувача розуміли, що набувач ОСОБА_1 об`єктивно не може здійснювати догляд за відчужувачем ОСОБА_3 , оскільки проживала у м. Дніпро.

Таким чином укладені договори не передбачали догляду набувача за відчужувачем, оскільки це відповідало волевиявленню ОСОБА_3 на час укладання договорів.

З огляду на викладене, доводи позивача про те, що ТОВ «Рента-Капітал» не надали їй якісні консультативно-інформаційні послуги, а вдалися до свідомого обману, стосовно умов укладення договору довічного утримання, з якими погодився суд, є безпідставними, оскільки ТОВ «Рента-Капітал» не було стороною Договору про заміну набувача, не брало на себе зобов`язань за Договором про надання послуг від 05 квітня 2017 року щодо узгодження зі сторонами умов Договору про заміну набувача. Ті обставини, що відчужувач ОСОБА_3 вирішила в 2018 році звернутися з позовом до суду про розірвання Договору про заміну набувача в договорі довічного утримання, не свідчить про неналежні та неякісні послуги Товариства. Також Договір про надання послуг від 05 квітня 2017 року недійсним з підстав введення в обману Клієнта та з інших підстав не визнавався.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Крім того, суд першої інстанції посилаючись на встановлені судом обставини у цивільній справі № 490/7474/18 врахував, що «Ураховуючи похилий вік позивачки та її очевидну юридичну необізнаність адже при укладенні договору не було надано належного юридичного супроводу (так підготуванням укладення договору займалися виключно працівники фірми "Пенсіон", які були зацікавлені в укладенні договору адже саме вони розміщували на сайті "ОЛХ" оголошення з пропозицією та пошуку набувача, викладаючи технічні характеристики квартири що підтвердили відповідачі, і, вочевидь, маючи певні дивіденди від набувачів за таку діяльність) отже і не було належного роз`яснення значення умов договору та наслідків певних його положень для відчужувача».

Отже, у зазначеній справі робиться висновок про неналежний юридичний супровід Договору про довічне утримання виключно працівниками ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та неналежне значення умов договору та наслідків певних його положень саме для відчужувача ОСОБА_3 .

Такі висновки суду не можуть бути преюдиціальними у справі, що переглядається, оскільки ТОВ «Рента-Капітал» не було учасником справи та не приймало участь у розгляді справи № 490/7474/18, а висновки суду стосуються ТОВ «ТОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» та ОСОБА_3 .

Таким чином з урахуванням встановлених обставин та наданих сторонами доказів апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушення цивільного права позивача внаслідок надання консультативних послуг ТОВ «Рента-Капітал», що були передбачені Договором про надання послуг від 05 квітня 2017 року, а відтак відсутні підстави для відшкодування збитків та шкоди стороні цього договору ОСОБА_1 , тобто відсутня вина ТОВ «Рента-Капітал» у спричинені позивачці збитків у розмірі 198 000 грн. За такого позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Рента-Капітал» не підлягають задоволенню.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог до ТОВ «Рента-Капітал».

Оскільки рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2025 року оскаржується тільки в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Рента-Капітал», то законність і обґрунтованість цього рішення в іншій частині апеляційним судом не перевірялась.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального та процесуального права помилково задовольнив вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Рента-Капітал», а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За приписами частини 1 статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ТОВ «Рента-Капітал» сплатило судовий збір за подачу апеляційною скарги в розмірі 2 136.24 грн.

Оскільки за результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу ТОВ «Рента-Капітал» було задоволено в повному обсязі, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Рента-Капітал» відмовлено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Рента-Капітал» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 136.24 грн.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 квітня 2025 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал» про стягнення збитків у розмірі 198 000 грн відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента-Капітал» 2 136 грн 24 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 19 червня 2025 року.