Справа № 344/7774/25
Провадження № 22-ц/4808/901/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Підгайна Віта Володимирівна, на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 травня 2025 року, у складі судді Бородовського С.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 в місті Мелітополь Запорізької області, на тимчасово окупованій території.

Вказувала, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , необхідне для реєстрації її смерті в Державному реєстрі актових записів України, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка для подальшого звернення до органів нотаріату України для оформлення спадщини.

Просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: місто Харків, у віці 42 роки, місце смерті: місто Мелітополь Запорізької області.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь Запорізької області.

В іншій частині заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні заяви, представник ОСОБА_1 - адвокат Підгайна В.В. подала апеляційну скаргу. Вважає, що суд, ухвалюючи рішення, допустив порушення норм процесуального права та необґрунтовано виокремив питання встановлення приналежності особи до громадянства України до окремого провадження.

Відомості про дату народження, місце народження та інші персональні дані є невід`ємною частиною встановлення факту смерті конкретної особи, а не окремим юридичним фактом, тобто без встановлення, що померла особа - саме громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у м. Харків.

Суд не врахував положення п. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України», де зазначено, що документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України.

Вказує, що заявницею були заявлені вимоги лише щодо встановлення факту смерті матері із зазначенням відомостей, які мають відображатися у свідоцтві про смерть, а саме інформація: про дату народження, дату смерті, громадянство, місце народження, місце смерті та вік померлої, що відповідає п. 2 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні».

Заявниця у своїй заяві не мала на меті встановити факт приналежності померлої до громадянства України, оскільки вона є громадянкою України, що підтверджено доданою до матеріалів справи копією паспорта померлої.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про встановлення факту смерті особи, не здійснив повної оцінки наданих доказів у їх сукупності, зокрема проігнорував документи, що підтверджують особу померлої - паспорт громадянина України, та не дослідив питання про те, як саме факт смерті пов`язаний із конкретною особою, що є необхідним у такому провадженні.

Просить скасувати рішення в частині відмови зазначити громадянство та місце народження померлої ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: місто Харків, у віці 42 роки, місце смерті: місто Мелітополь Запорізької області.

Представник ОСОБА_1 адвокат Підгайна В.В. подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заявниця ОСОБА_1 у засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду в частині відмови в задоволенні заяви не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення громадянства у порядку, визначеному ст. 317 ЦПК України не передбачається.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьому статті 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Крім того частиною другою статті 294 ЦПК України передбачене право суду під час розгляду справ окремого провадження з метою з`ясування обставин справи витребувати необхідні докази за власною ініціативою.

У частинах другій та третій статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану

Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, суди не можуть ігнорувати обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.

Вищенаведені міркування щодо виняткового юридичного значення факту смерті особи; специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивних складнощів, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 23 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, в своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати спрощеного та формального підходу при вирішенні таких справ.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь, вказаний перелік доказів та засобів доказування не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (постанова Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23).

Встановлення факту смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , остання просила встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Харків, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь Запорізької області.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23) зазначено, що вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Крім того, суди зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

До заяви про встановлення факту смерті матері ОСОБА_1 додала копію свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 , де вказано громадянство України матері ОСОБА_2 ( а.с. 11 зворот), копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження місто Харків (а.с. 13-14) копію довідки №С-04065 про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію лікарського свідоцтва про смерть серії 23 №200940257 від 22.08.2024, видане на окупованій території засвідчено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 о 11 год. 40 хв.

Всупереч приписам частини першої статті 294 ЦПК України суд не дослідив повною мірою усіх поданих заявницею доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, не надав належної оцінки документам що підтверджують особу померлої.

Поза увагою суду залишилось те, що у своїй заяві ОСОБА_1 не мала на меті встановити факт приналежності померлої до громадянства України, оскільки вона є громадянкою України, що підтверджено доданою до матеріалів справи копією паспорта померлої, натомість у заяві про встановлення факту смерті особи просила відобразити необхідні дані щодо померлої, зокрема її громадянство та місце народження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України.

Таким чином, заявницею ОСОБА_1 підтверджено належними доказами належність її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження місто Харків, до громадянства України.

У разі якщо суд першої інстанції мав сумнів у достовірності наданих заявницею доказів, він не був позбавлений можливості перевірити їх у інший спосіб, шляхом звернення із відповідними запитами до компетентних органів тощо.

Враховуючи наведене, дослідивши подані заявницею докази у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши доводи заявниці, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду в частині відмови в задоволенні заяви скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Підгайна Віта Володимирівна, задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 травня 2025 року в частині відмови в задоволенні заяви скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Харків, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин