ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3760/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Поліщук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі,

У С Т А Н О В И В:

05.09.2025 представник позивачки адвокат Рижанков А.В. звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на спільну дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.10.2024 відкрито провадження та постановлено розглядати цивільну справу № 753/17134/24 за правилами спрощеного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалою від 29.10.2024 суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та об`єднав їх в одне провадження. Перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначив підготовче судове засідання на 15.00 год. 11.12.2024.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що з 02.09.2017 сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1895.

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується Свідоцтвом про народження від 11.09.2018р., актовий запис №2476, серія НОМЕР_1 , відповідно до якого матір`ю дитини є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком -дитини є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До 01.07.22 мати - ОСОБА_2 разом з сином - ОСОБА_3 разом проживали в Україні за адресою: АДРЕСА_1

З 01.07.2022 позивачка та відповідач не проживали як чоловік та дружина, між сторонами припинені будь-які сімейні та шлюбні відносини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2024 у справі № 753/18791/23 шлюб розірвано, дата набрання законної сили: 20.02.2024.

З 01.07.2022. і на даний час (під час воєнного стану в Україні) позивачка разом з сином ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) тимчасово знаходиться і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (відповідно до офіційного підтвердження реєстрації для повідомлення про переїзд міста БілеФельд 01.07.2022).

З 01.07.2022 ОСОБА_2 усі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню сина ОСОБА_3 і на даний час позивачка виконує самостійно (без участі батька дитини) в повному обсязі.

Батько дитини ОСОБА_1 проживає в Україні за місцем своєї фактичної реєстрації і не приймає участі у житті, вихованні, розвитку та оздоровленні сина ОСОБА_3 . Достатньої матеріальної допомоги для гідного рівня життя сина не надає. Чим порушує інтереси ОСОБА_4 під час воєнного стану в Україні (вимушено проживає у Німеччині тільки з матір`ю ОСОБА_2 , яка самостійно матеріально забезпечує сина і тимчасово офіційно не працевлаштована).

Гідний рівень життя, оздоровлення та розвитку ОСОБА_4 потребує значних матеріальних витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільне знаряддя, а також для забезпечення належного рівня освіти, а тому ОСОБА_2 самостійно важко без достатньої матеріальної допомоги батька дитини забезпечити всі необхідні умови, потрібні для розвитку дитини у Німеччині.

Такий рівень життя ОСОБА_4 мати ОСОБА_2 самостійно за кордоном не зможе повноцінно забезпечити, тому батько ОСОБА_1 , який є здоровим та працездатним (за усною інформацією від самого відповідача ОСОБА_1 - на даний час він є військовослужбовцем ЗСУ, який має офіційний стабільний матеріальний дохід за службу), зможе сплачувати аліменти в інтересах дитини на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Звертає увагу суду про те, що мобілізований під час воєнного стану на військову службу ОСОБА_1 не надав документально підтверджену інформацію щодо адреси військової частини, де він служить, його військової посади, довідки про усі доходи під час здійснення служби. Сама позивачка та її представник не має взагалі достовірної інформації про місце служби, посаду військовослужбовця, довідки про доходи ОСОБА_1 та не мають можливості під час воєнного стану в Україні звернутися за наявною конфіденціальною та захищеною інформацією для підтвердження рівня сукупних доходів відповідача, необхідних для стягнення аліментів в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з моменту розлучення не бере участі у вихованні та утриманні нашої спільної дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини

Згідно ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік - Установити з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків неповнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем інші витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме, рухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, проходити військову службу в ЗСУ, тобто він може сплачувати аліменти в інтересах його сина - єдиної малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

29.10.2025 представник відповідача адвокат Поліщук О.О. подала відзив та зустрічний позов, у яких відповідач позов частково визнав і просив ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі - в розмірі 5 000,00 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві зазначено наступне. З початком повномасштабного воєнного вторгнення рф в Україну ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 виїхали за кордон до Іспанії, а згодом переїхали в Німеччину, де і по сьогодні проживають, адреса їх тимчасового проживання - АДРЕСА_2 . Вже майже три роки як сторони не проживають як чоловік та дружина, шлюбні та будь-які сімейні відносини було припинено. Починаючи з 26.02.2024 Відповідач, не відмовляючись від своїх прямих батьківських обов`язків щодо утримання дитини, розуміючи тяжкість життя за кордоном з маленькою дитиною, щомісячно перераховував на банківський рахунок Позивачки грошові кошти в середньому місячному розмірі 10 000,00 грн на утримання їх неповнолітнього сина, ОСОБА_3 . На підтвердження цього факту Відповідач надає суду копії наступних платіжних квитанцій, завірених банком: №131169229 від 26.02.2022 - 7 000,00 грн.; №133906486 від 19.03.2022 - 6 000,00 грн.; №135903739 від 01.04.2022 - 2 000,00 грн.; №136751587 від 07.04.2024 - 4 000,00 грн.; №138805305 від 20.04.2022 - 6 000,00 грн.; №141066642 від 05.05.2022 - 6 000,00 грн.; №143678150 від 20.05.2022 - 6 000,00 грн.; №146105917 від 04.06.2022 - 6 000,00 грн.; №148718715 від 20.06.2022 - 6 000,00 грн.; №151205405 від 05.07.2022 - 6 000,00 грн.; №153717929 від 20.07.2022 - 6 000,00 грн.; №156573506 від 06.08.2022 - 6 000,00 грн.; №159396080 від 23.08.2022 - 4 000,0 грн.; №161461210 від 06.09.2022 - 5 000,00 грн.; №164281704 від 21.09.2022 - 4 000,00 грн.; №166800203 від 06.10.2022 - 4 000,00 грн.; №169516415 від 21.10.2022 - 4 000,00 грн.; №171976388 від 04.11.2022 - 4 000,00 грн.; №177528950 від 06.12.2022 - 8 000,00 грн.; №182200842 від 29.12.2022 - 4 000,00 грн.; №183848302 від 09.01.2023 - 5 000,00 грн.; №188838246 від 05.02.2023 - 10 000,00 грн.; №195522906 від 12.03.2023 - 10 000,00 грн.; №201818067 від 15.04.2023 - 10 000,00 грн.; №206095124 від 10.05.2023 - 10 000,00 грн.; №212145551 від 13.06.2023 - 10 000,00 грн.; №216937386 від 10.07.2023 - 10 000,00 грн.; №221294663 від 05.082023 - 10 000,00 грн.; №227679817 від 09.09.2023 - 20 000,00 грн.; №232885012 від 08.10.2023 - 10 000,00 грн.; №238056273 від 07.11.2023 - 10 000,00 грн.; №243388321 від 05.12.2023 - 10 000,00 грн.; №244423938 від 10.12.2023 - 57 000,00 грн.; 249411195 від 07.01.2024 - 10 000,00 грн.; №254514077 від 05.02.2024 - 10 000,00 грн.; №260422353 від 07.03.2024 - 10 000,00 грн.; №265997199 від 06.04.2024 - 10 000,00 грн.; №271654221 від 07.05.2024 - 10 000,00 грн.; №276819917 від 06.06.2024 - 10 000,00 грн.; №283330041 від 14.07.2024 - 10 000,00 грн.; №286946288 від 07.08.2024 - 10 000,00 грн.; №291499303 від 06.09.2024 - 10 000,00 грн.; №291500327 від 06.09.2024 - 10 000,00 грн.; №296451624 від 08.10.2024 - 10 000,00 грн.

Зокрема, але не виключно Відповідач перерахував Позивачці в травні 2022 року - 12 000,00 грн., 09.09.2023 р. - 20 000,00 грн., в грудні 2023 р. - 67 000,00 грн., а в вересні 2024 р. - 20 000,00 грн. За період з 26.02.2022 по 08.10.2024 Відповідач перерахував Позивачці на утримання їх сина грошових коштів у загальному розмірі 396 000,00 грн . Копії вищевказаних квитанцій додаються.

За приписами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на законодавчо встановлений обов`язок для обох батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, обоє батьків як батько так і мати зобов`язані в рівних частинах брати учать у її утриманні та вихованні. За 2,5 роки Відповідач двічі бачився із сином, оскільки станом на день подання цього відзиву служить в лавах ЗСУ, захищає Батьківщину від ворога. Оскільки Відповідач є військовослужбовцем, то свої обидві відпустки, які отримав від військової частини НОМЕР_2 де проходить службу, він провів із сином, прибувши до нього за адресою тимчасового проживання його із матір`ю. Наприклад, Відповідач мав намір та змогу у травні 2024 р. приїхати до сина в Німеччину, проте Позивачка проігнорувала його прохання його приїзду щоб побачитись із сином та відмовила йому посилаючись на «свої плани». Твердження Позивачки, що Відповідач не цікавиться життям сина, не спілкується з ним та нібито не бере участі у його виховання - не відповідає дійсності, оскільки Відповідач регулярно виходить на зв`язок із сином, як того дозволяє служба в ЗСУ, кожного тижня дзвонить сину на його мобільний телефон, однак часто або син не піднімає слухавки або сухо говорить оскільки поруч завжди мама, яка контролює кожне його слово або співмешканець позивачки, що не дає змоги нормального спілкування навіть телефоном Відповідачу із сином. Позивачка стверджує у своїх позовних вимогах, що вона самостійно матеріально забезпечує сина, тимчасово не працює та їй вкрай важко самій забезпечити всім необхідним дитину у Німеччині. Однак, це є неправдивими фактами, на підставі того, що Відповідач регулярно та вже майже три роки як матеріально утримує свого сина. Окрім, цього дивлячись на світлини на web-сторінці Позивачки в соціальній мережі Instagram, остання веде досить дороге та забезпечене життя, подорожуючи у країни Європи, такі як Париж, Італія, Іспанія, Амстердам. Зокрема, 01 жовтня 2024 р. Позивачка була учасницею (моделлю) на показі «Тиждень моди в Парижі». Протягом цього літа приблизно з червня по серпень подорожувала Італією та Іспанією (Барселона, Венеція, тощо), а в березні цього року відвідувала Амстердам. Тож з огляду на вищезазначене Відповідач вважає, що доводи Позивачки з приводу матеріальної скрути стосовно забезпечення сина всім необхідним у Німеччині є такими, що не відповідають дійсності, нічим не обґрунтованими та такими що нічим не підтвердженими.

Так, згідно довідки про суми грошового забезпечення ОСОБА_1 , останній проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 та отримує середнє щомісячне грошове забезпечення, зокрема за останні 6 (шість) місяців 32 000,00 та інших додаткових доходів не має. Копія довідки додається.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до п. 3 та ч. 2 ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач будь-яких інших аліментів нікому не платить, інших неповнолітніх дітей у нього немає, а також інших осіб на його утриманні не має. Позивачка в свою чергу до позову не додає жодного доказу (документу) який би підтвердив її матеріальне становище в Німеччині. Відомо, що в Німеччині, біженці-українці отримують матеріальну допомогу як біженці на малолітню дитину 420 Євро (відомості взяті з офіційного джерела https://tsn.ua/svit/dopomoga-ukrayinskim-bizhencyam-u-nimechchini-skilki-mozhna otrimati-ta-de-zhiti-2464516). З урахуванням отримуваної матеріальної допомоги на дитину від країни Німеччина у розмірі 420 євро та отримуваної щомісяця матеріальної допомоги від Відповідача у розмірі 10 000,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 27.10.2024 за 1 Євро - 44,76 грн., складає 223 Євро, а разом 420+223 = 643 Євро на дитину 6 років, що не є не достатнім для дитини 6 років, навіть за кордоном.

Згідно зі ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Домовленість між Позивачкою та Відповідачем щодо участі Відповідача в утриманні дитини ОСОБА_3 є, а саме Відповідач щомісячно перераховує на банківський рахунок Позивачки 10 000,00 грн, а в місяць коли у сина день народження ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) це 20 000,00 грн.

Це вбачається з наданих Позивачем платіжних квитанцій.

З огляду на ст.180 СК України та з урахуванням суми аліментів яку кожного місяця добровільно сплачує Відповідач Позивачці, то ж сума на утримання дитини обома батьками має бути 20 000,00 грн, а в місяць його дня народження 40 000,00 грн, в інакшому випадку порушуються права батька дитини ОСОБА_1 .

Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням вищенаведеного та прихованого Позивачкою факту сплати в добровільному порядку Відповідачем їй аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 10 000,00 грн. починаючи з 26.02.2024р., Відповідач вважає позовні вимоги Позивачки такими що не відповідають фактичним обставинам справи та не підлягають задоволенню. З урахуванням приписів ст. 180 СК України, Відповідач вважає що сума аліментів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 має бути визначена у розмірі 5 000,000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

02.11.2024 представник позивачки адвокат Рижанков А.В. подав відповідь на відзив. У якому зазначив наступне. Позивачка її представник адвокат Рижанков А.В. не згодні з наведеними доводами відповідача; вважають їх безпідставними, а докази відповідача неналежними та недопустимими.

По-перше, з 01.07.2022р. і на даний час позивачка разом з сином ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) під час воєнного стану в Україні тимчасово знаходиться і постійно вимушена проживати не за місцем реєстрації внаслідок обставин непереборної сили (активних бойових дій, ракетних обстрілів країни-агресора російської федерації), а за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (відповідно до офіційного підтвердження реєстрації для повідомлення про переїзд міста Білефельд 01.07.2022р.). З 01.07.2022р. ОСОБА_2 усі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню сина ОСОБА_3 і на даний час позивачка виконує самостійно (без участі батька дитини) в повному обсязі. Гідний рівень життя, оздоровлення та розвитку ОСОБА_4 потребує значних матеріальних витрат на одяг, харчування, медичний догляд, шкільне знаряддя, а також для забезпечення належного рівня освіти, а тому ОСОБА_2 самостійно важко без достатньої матеріальної допомоги батька дитини забезпечити всі необхідні умови, потрібні для розвитку дитини у Німеччині. За даними і поясненнями позивачки ОСОБА_2 : Допомога від Федеративної Республіки Німеччини за даними з офіційного сайту https://www.olg-duesseldorf.nrw.de/infos/Duesseldorfer_Tabelle/ (зазначена інформація про щомісячні потреби у аліментах) як біженцям з України на неї та на дитину неповнолітньому складає від 745,62 до 867,58 євро за період 2022-2024 років, включаючи дитячу допомогу в розмірі 250 євро. Ці кошти допомагають покривати основні витрати сім`ї, що включають: Основні витрати: Оренда житла - 640 евро Електричні послуги - 66 евро Додаткові витрати на розвиток сина ОСОБА_4 : Розвиваюча школа по суботах (література, танці, малювання, музика) - 80 євро (попередня сума 70 євро на місяць) Проїзний на транспорт - 30 євро (з 6 років) Логопед (4 заняття по 15 євро) - 60 євро Загалом на розвиток та транспорт для ОСОБА_4 - 170 євро. Освіта: Відвідування німецького дитячого садка (травень 2023 - серпень 2024) - 70 євро на місяць Початкова школа в Німеччині (з серпня 2024 року) - 89 євро на місяць Додаткова інформація від ОСОБА_2 : З 2022 по 2024 рік, під час перебування ОСОБА_2 в Німеччині, для мого сина ОСОБА_4 була облаштована затишна та функціональна дитяча кімната. Вона створила комфортний простір для його відпочинку та розвитку, обладнавши кімнату диваном, комодом, столом, кріслом, книжковими полицями, килимом та шафою. Для всебічного розвитку ОСОБА_4 також були придбані планшет, телефон, велосипед, ролики, самокат, безліч книжок, іграшок, одягу, взуття та канцелярії для школи. Все це допомагає йому не лише почуватися комфортно, а й активно розвиватися. З прагненням до знань він із задоволенням відвідує додаткові заняття з: літератури, німецької мови, музики, малювання, танців, футболу. Цього року ОСОБА_4 вперше взяв участь у мовному таборі, де з ентузіазмом вивчав німецьку мову. Для покращення мовлення він також займається з логопедами. ОСОБА_4 веде активний спосіб життя, сповнений енергії та допитливості. Він мріє Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.11.2024 3 об`їхати весь світ, і я, як його мама, намагаюся підтримувати та здійснювати цю мрію. На вихідних вона з сином відвідуємо басейн, музеї, зоопарки, дитячі кімнати, парки, ботанічні сади, парки атракціонів, аквапарки, океанаріум і їздимо на екскурсії по містах. Ці заняття і подорожі допомагають йому рости, вчитися та розвивати таланти, перебуваючи в оточенні турботи та можливостей для досягнення його маленьких і великих цілей. Такий рівень життя ОСОБА_4 мати ОСОБА_2 самостійно за кордоном не зможе повноцінно забезпечити, тому батько ОСОБА_1 , який є здоровим та працездатним (за інформацією з Довідки про суми грошового забезпечення від самого відповідача ОСОБА_1 - на даний час він є військовослужбовцем ЗСУ (що підтверджується копією військового квитка), який має офіційний стабільний матеріальний дохід за службу), і зможе в повному сплачувати аліменти в інтересах дитини на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб"» регламентовано, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, Держприкордонслужби тощо проводиться утримання аліментів з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру. Пунктом 2 розділу І Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами) далі - (Порядок) встановлюють види грошового забезпечення, які включають: *щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); *щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); *одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги). ?По-друге, як зазначає позивачка ОСОБА_2 , відповідач мав борг перед нею в розмірі 57 000 грн за кухонний гарнітур та стільці, який було повернуто, що підтверджено квитанцією, наданою відповідачем. Цей борг не стосується аліментів чи фінансової підтримки дитини та не може розглядатися як частина його зобов`язань щодо забезпечення відповідачем Документ сформований в системі «Електронний суд» 02.11.2024 4 дитини; Сума 20 000 грн, надана відповідачем у 2023 та 2024 роках на день народження дитини, була його власною ініціативою і не є аліментами. Це було саме подарунком, а не фінансовим обов`язком. Отже, звертаємо увагу суду про те, що в наданих відповідачем Квитанціях призначення платежу: Аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 є недостовірними. Рішення, яке вступило в законну силу про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_6 взагалі відсутнє і на даний час. Такими діями відповідач при розрахунку з боргами перед позивачкою вводить суд і сторони справи в оману, маніпулює надуманими доводами. Таким чином, доводи і квитанції відповідача є недопустимими та неналежними.

07.11.2025 представник відповідача адвокат Поліщук О.О. подала заперечення, у яких зазначено, що Відповідач заперечує, що Позивачка весь час починаючи з 01.07.2022 р. і по сьогодні самостійно в повному обсязі виконує обов`язки по вихованню (без участі батька) дитини.

Відповідач наразі є військовослужбовцем ЗСУ, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 . То ж обидві свої відпустки по 2 тижні кожна, він провів із сином за фактичним його місцем проживанням у Німеччині: Федеративна республіка АДРЕСА_2 . На підтвердження цього факту Відповідач надає копію закордонного паспорту про перетин кордону до Німеччини 22.09.2023 - 03.10.2023 та 08.07.2024 17.07.2024 та фото із сином із цих двох відпусток. Із цих світлин Відповідача можна побачити як сильно він любить і прив`язаний до свого сина ОСОБА_4 і при будь якій його можливості Відповідач проводить час із ним. Враховуючи, специфіку проходження військової служби та виконання свого обов`язку як чоловіка та військослужбовця по захисту Батьківщини від ворожих нападів з боку рф, Відповідач фізично не може брати активну участь у вихованні свого сина, однак при найменшій його можливості намагається провести час із сином приїжджаючи до нього у свої єдині відпустки та спілкуючись як того дозволяє військова служба з ним телефоном. Тому, твердження Позивачки що вона самостійно і без участі батька виховує сина є хибними та такими що не відповідають дійсності. Окремо, щодо наданих документів до відповіді на відзив, а саме щодо документу під назвою «норми мінімального необхідного грошового забезпечення у Федеративній республіці Німеччина». Документ є описом середнього розрахунку потреб дитини, яка проживає у Федеративній республіці Німеччина. Даний документ не підписаний відповідним соціальним державним органом, не виданий органом Німеччини за місцем вимоги ОСОБА_7 , органом який вправі надавати подібні роз`яснення розрахунки щодо грошового забезпечення дитини 6 років у Німеччині. Окрім цього, даний документ наданий з не офіційним перекладом (без апостилю) не може бути у справі належним та достатнім доказом, оскільки не стосується ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бо не містить розрахунку мінімальних та необхідних потреб дитини саме для ОСОБА_3 , який проживає тимчасово у Федеративній республіці Німеччина. Також цей документ не містить жодної інформації щодо того, що сума яку перерахував ОСОБА_1 ОСОБА_2 на утримання сина за період з 26.02.2022 по 08.10.2024 у розмірі 396 000,00 грн. якимось чином врахована при описаному розрахунку у цьому документі. Отже, з наданого документу Позивачки неможливо встановити яким чином ці розрахунки стосуються саме дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням його потреб, особливостей розвитку та зростання та чому не врахована сума в розмірі 396 000,00 грн, повністю або частково. Тому, Відповідач не визнає цього документу як належного, достатнього та допустимого доказу на який посилається Позивачка в обґрунтуванні своїх позовних вимог щодо сум необхідних та мінімальних, яких потребує син ОСОБА_4 в Німеччині. Щодо переліку основних витрат сім`ї проживаючої в Німеччині, який описаний у відповіді на відзив. По-перше зазначені основні витрати - оренда житла, витрати на транспорт та електричні послуги - не стосується саме аліментів на утримання неповнолітньої дитини 6 років ОСОБА_3 . Аліменти - це обов`язок одного з батьків хто проживає окремо від дитини утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти нараховуються в добровільному порядку або за рішенням суду. То ж позиція Позивачки щодо не визнання сплачених аліментів на дитину Відповідачем протягом з 26.02.2022 по 08.10.2024 в добровільному порядку немає правового обґрунтування та ґрунтується лише на її думках. За приписами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

По-друге, зазначений перелік додаткових витрат на розвиток сина ОСОБА_4 , який потребує додаткових грошових коштів не відноситься до предмета заявлених позовних вимог Позивачки, а саме стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? від усіх доходів батька, оскільки дані додаткові витрати які потребує ОСОБА_4 з урахуванням розвитку його здібностей є предметом іншого позову, а саме про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 185 СК України «той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину , а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину , що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку хворобою та розвитком здібностей. А також, положення цієї статті передбачає, що незалежно від того чи присуджено стягнення аліментів на дитину з того з батьків хто не проживає з дитиною, закон дозволяє звернутися тому з батьків з ким проживає дитина для стягнення додаткових витрат на дитину при особливих обставинах». Отже, зазначені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , такі як: логопед, розвиваюча школа по суботам (література, танці, малювання, музика), вивчення німецької мови, футболу, відвідування умовного табору, тощо, є додатковими витратами на дитину при особливих обставинах (розвиток здібностей). Заявленого відповідного позову про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з Відповідача від Позивача не надходило, тому Відповідач вважає що перелік додаткових витрат на дитину які потребує дитина для розвитку його здібностей до предмету заявлених позовних вимог відношення немає. Також, описані у відповіді на відзив додаткові витрати ОСОБА_2 на сина ОСОБА_4 нічим документально не підтверджені, не додані відповідні платіжні квитанції, виписки з банківської карти Позивачки, тощо, щодо понесених нею основних та зазначених додаткових витрат на оплату вище перелічених гуртків дитини та на придбання речей для розвитку ОСОБА_4 (планшет, телефон, велосипед, ролики, самокат, та ін.) які вона понесла.

Щодо доказів Відповідача, достовірність та належність яких Позивачка заперечує. Згідно п. 1 ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Для фіксування електронного доказу переважно робиться його електронна копія, яка часто має форму скріншота. Тобто, скріншот - це не оригінал документу, а лише форма фіксування електронного доказу. Суд може перевірити копію електронного документа за клопотанням учасника справи чи з власної ініціативи, витребувавши його оригінал. Наприклад, провівши огляд веб-сайту в приміщенні суду. Отже, на предмет достовірності та належності суд за власної ініціативи може перевірити (переглянути) web-сторінку в Instagram Позивачки mkrtchian_zarina, де розміщені для загального публічного доступу світлини та текстові пости Позивачки, зокрема про її життя у Німеччині. До позову, до відповіді на відзив та/або в інший спосіб Позивачкою не надано жодного документу, який би підтвердив її матеріальне становище в Німеччині. Не надані документи щодо отримуваних нею соціальних матеріальних виплат, які саме вона отримує як біженка з України починаючи з березня 2022 по сьогодні на себе та на дитину ОСОБА_3 . Такі документи видає зокрема державний орган в Німеччині Jobcenter (Центр працевлаштування). Публічна інформація щодо послуг Jobcenter розміщена на https://handbookgermany.de/uk/jobcenter. Позивачка знає про це однак умисно не надала довідок/документів із цього центру про отримуваний розмір матеріальної допомоги на неї та дитину від Jobcenter, оскільки розуміє що це може негативно вплинути на рішення суду в Україні.

Звертає увагу суду на те, що станом на день розгляду цієї справи неповнолітня дитина ОСОБА_3 є громадянином України і спір розглядається за законодавством України і на території України. Обов`язок батьків, утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття передбачений ч. 2 ст. 51 Конституцією України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини Законодавством України встановлений обов`язок для обох батьків утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, обоє батьків як батько так і мати зобов`язані в рівних частинах брати учать у її утриманні та вихованні . Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При ухваленні законного та обґрунтованого рішення Відповідач також просить врахувати таку обтяжуючу обставину як батьків пенсіонерів Відповідача матері ОСОБА_8 та батька - ОСОБА_9 , які наразі перебувають на утриманні Відповідача. Копія пенсійних посвідчень батьків додається.

Окрім цього, згідно медичного консультаційного висновку КНП «КМКЛ №1» батько Відповідача ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків потребує тотального ендопротезування лівого кульшового суглоба в ургентному порядку (заміна суглоба). Дана операція є досить дорогою та потребує значних коштів, а також реабілітація після неї. Враховуючи розмір отримуваних пенсій обох батьків Відповідача, по 4 500, 00 грн., всі витрати на операцію та реабілітацію лягли на Відповідача. Копія медичного консультаційного висновку КНП «КМКЛ №1» додається.

В свою чергу Відповідач не відмовляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання свого сина ОСОБА_1 , які сумлінно виконував весь цей час та буде продовжувати їх виконувати, та законодавчо встановлено, що як батько так і мати мають рівні права та обов`язки щодо утримання своєї дитини. Тому, Відповідач наполягає на ухваленні законного та справедливого рішення яким буде визначений справедливий розмір утримання неповнолітнього ОСОБА_3 не тільки батьком, але і матір`ю в рівних його частинах. Тому, з урахуванням вищевикладених обставин та з урахуванням приписів ст. 180 СК України, Відповідач вважає що сума аліментів яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 має бути визначена у розмірі 5 000,000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 16.01.2025 Суд задовольнив клопотання представника відповідача за первісним позовом (представник позивача за зустрічним позовом) - адвоката Поліщук О.О. про витребування доказів. Витребував у ОСОБА_2 розрахункові листи від державного органу в м. Білефельд Jobcenter (Центр працевлаштування) в Федеративній республіці Німеччина про отримувану матеріальну соціальну допомогу на малолітню дитину ОСОБА_3 та виписку по банківській карті про отримувані грошові кошти від Jobcenter (Центр працевлаштування) за період з 01.09.2022 по 01.09.2024 - у офіційно засвідченому нотаріально (або представником дипломатичної установи) перекладі. Зобов`язав ОСОБА_2 надати ці докази суду до 12.00 год. 05.03.2025.

05.03.2025 ухвалу суду виконано.

01.04.2025 до додаткових пояснень у справі представник позивачки адвокат Рижанков А.В. додав як докази квитанції про витрати, як він зазначив, які позивачка несе на утримання дитини. Однак, з огляду на те, що ці квитанції німецькою мовою, без перекладу українською мовою, суд не може оцінити їх налнжність до предмету позову, та їх достовірність, тому не бере їх до уваги під час ухвалення рішення.

01.05.2025 представником відповідача - адвокатом Поліщук О.О. подано до суду додатковий доказ - квитанцію про сплату аліментів відповідачем у добровільному порядку за грудень 2024 року та січень 2025, які судом долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.05.2025 відповідач та його представник позов визнали частково, зустрічний позов підтримали повністю, просили стягувати щомісяця з відповідача на користь позивача на утримання дитини 5 000,00 грн.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна підлягає задоволенню повністю, а в зустрічному позові слід відмовити з таких мотивів.

З 02.09.2017 по 18.01.2024 сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №1895.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.01.2024 у справі № 753/18791/23 шлюб розірвано, дата набрання законної сили: 20.02.2024.

Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), що підтверджується Свідоцтвом про народження від 11.09.2018р., актовий запис №2476, серія НОМЕР_1 , відповідно до якого матір`ю дитини є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком -дитини є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Дитина з 01.07.22 мешкає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2 (відповідно до офіційного підтвердження реєстрації для повідомлення про переїзд міста БілеФельд 01.07.2022).

Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідач з 08.12.2022 по тепер проходить службу у ВЧ НОМЕР_2 . Грошове забезпечення згідно довідки від 19.10.2024 становить від 32 609,63 грн до 38 368,61 грн на місяць (а.с. 130 том 1).

Ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки право зробити заяву Суду про отримання аліментів у твердій грошовій сумі належить саме одержувачу аліментів, зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Відповідач згідно наданих ним квитанцій - з квітня 2022 року добровільно надає допомогу на утримання дитини (а.с. 131 -136 том 1, а.с. 91 том 2, надані 01.05.2025 квитанції за грудень 2024, січень 2025 том 3), однак розмір допомоги є мінливим і не є достатнім для задоволення половини потреб дитини, що відповідало би вимогам ст. 141 Сімейного кодексу України.

Враховуючи часткове визнання відповідачем позову (у розмірі 5 000,00 грн), з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів (наявність у Відповідача батьків пенсіонерів - матері, ОСОБА_8 та батька, ОСОБА_9 - не означає автоматично того факту, що вони перебувають на утриманні відповідача; доказів перебування батьків саме на його утриманні Відповідач суду не надав; інших дітей у нього немає), те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує регулярний дохід, а також те, що позивачка не скористалася наданим їй правом як одержувачу аліментів і не просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини саме у частці від його регулярного доходу, у визначеному законом мінімальному розмірі такої частки на одну дитину - а саме - розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред?явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що кошти на утримання стягуються з метою забезпечення базових потреб дитини, зокрема у забезпеченні продуктами харчування, одягом та іншим найнеобхіднішим, суд не зупиняв провадження у справі у зв`язку з проходженням відповідачем військової служби, оскільки це не відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Суд зазначає, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідач, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Окремо суд зазначає, що на підставі ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову.

Однак, Суд враховує докази, надані стороною відповідача, а саме - квитанції про сплату за аліментів на дитину у розмірі 10 000,00 грн щомісяця - за вересень, жовтень, листопад, грудень 2024 року та січень 2025 року), що перевищує його щомісячного доходу, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки, і стягнення аліментів, починаючи з 01 лютого 2025 року.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, відповідач частково визнав позовні вимоги, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача 50 % судового збору в дохід держави.

Керуючись нормами ст. 133, 141, 142, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача задовольнити.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Позивачка ОСОБА_2 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.06.2025.

Суддя В.М. Маркєлова