Справа № 732/727/25
Провадження 2/732/302/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Дударенко Ю. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, код ЄДРПОУ 4228158) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» через адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №2097408 від 03.07.2021 у розмірі 9270,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6270,00 грн. Також адвокат Пархомчук С. В. просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 03 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2097408 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3000,00 грн; дата надання кредиту 03.07.2021; строк кредиту 20 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 9270,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6270,00 грн. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 22 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а. с. 66), уповноважений представник в судове засідання не з`явився. У позовній заяві представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 11).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи потовим повідомленням про вручення судової кореспонденції адресату (а. с. 67).

13.06.2025 від представника відповідача адвоката Слєпченка С. А. надійшли письмові пояснення (а. с. 84-84), в яких зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. У надісланих поясненнях зазначено, що відповідач проходить службу в лавах ЗСУ і виконує бойові завдання по захисту України. Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач зазначає, що він не укладав жодних правочинів ні з позивачем, ні з тією фінансовою компанією, яка відступила право вимоги за кредитним договором. Сам договір підписано через накладення одноразового електронного підпису, а не через, наприклад, додаток «Дія» чи ЕЦП, що не дає можливості достеменно ідентифікувати особу відповідача встановити факт, що саме відповідач є стороною договору. Також неможливо достеменно встановити, чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за вищевказаним договором позики, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу, а отже не надано суду належним та допустимих доказів щодо укладення даного договору з урахуванням п.6.2.3., 7.2. договору факторингу. Крім того, відповідач вважає, що «авто пролонгація» кредитного договору не відповідає вимогам цивільного законодавства та може бути застосована виключно 1 раз. З вимогою до відповідача позивач звернувся 31.01.2025, але детального розрахунку відсотків пі під час надання вищевказаної вимоги, ні під час подачі позову до суду позивач не надав.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, 03 липня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2097408, відповідно до умов якого Товариство надає позичальнику кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3000,00 грн, дата надання кредиту 03.07.2021, строк кредиту 20 днів, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка 1,90 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього договору. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_2 , вказаної клієнтом (п.1.2, 1.3., 1.4., 1.4.1., 2.1. договору).

Договір підписаний ОСОБА_1 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н229, який направлявся останньому 03.07.2021 шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_3 , зазначений в кредитному договорі та довідці про ідентифікацію (а. с. 32).

Суд, дослідивши умови та зміст договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2097408 від 03.07.2021, дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм § 2 глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено § 2 глави 71 ЦК України, або не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладений договір №2097408 від 03.07.2021, ідентифікований Товариством (а. с. 36).

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.

03.07.2021 позивач видав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн, шляхом перерахування коштів за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021 на його банківську картку № НОМЕР_4 , що підтверджується інформацією ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 33682-0403 від 04.03.2024 щодо здійснення транзакції в системі iPay.ua 96120330, та свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань своєчасно та в повному обсязі (а. с. 49).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 1049 ЦК України вказано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021 станом на 13 січня 2025 року становить 9270,00 грн, з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, та 6270,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а. с. 34).

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступає ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а. с. 42-48).

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021 на загальну суму 9270,00 грн, з яких: 3000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6270,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а. с. 35).

31.01.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача направлялась вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021 в сумі 9270,00 грн у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Вимога відповідачем не виконана, борг не погашено.

Отже, позивач як правонаступник має право вимоги до відповідача щодо стягнення нарахованої заборгованості.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Факт прострочення сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021 не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані.

Згідно із вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Доказів розірвання або визнання недійсними кредитного договору № 2097408 від 03.07.2021 (на підставі якого виникло зобов`язання у відповідача перед позивачем щодо сплати кредиту) та/або до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 (на підставі якого від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст. 629 ЦК України зазначений договорів є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи.

Водночас суд зазначає, що за змістом ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, норма абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосована лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що сума кредиту за умовами кредитного договору № 2097408 від 03.07.2021 становить 3000,00 грн, строк кредитування 20 днів, стандартна процентна ставка 1,90 % в день (а. с. 21).

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи вищевикладене, можна вважати, що істотними умовами кредитного договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. З урахуванням цього, досягнутої сторонами ціни договору при його укладенні, до стягнення з відповідача належить сума невиконаного зобов`язання за умовами договору за обумовлений сторонами строк.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право первісного кредитора та позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку надання кредиту, тобто після 22.07.2021, а тому з 23.07.2021 позивач не мав права нараховувати передбачені кредитним договором відсотки, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 1710,00 грн за період з 03 липня 2021 року по 22 липня 2021 року включно (3000,00 грн (сума кредиту) х 1,90 % (процентна ставка в день) х 20 днів (строк кредитування).

Згідно із ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У протилежному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь іншої сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що відповідач не виконав умов кредитного договору та не повернув вчасно кредит і нараховані відсотки, суд дійшов висновку про те, з відповідача на користь позивача, як правонаступника кредитодавця, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №2097408 від 03.07.2021 в сумі 4140,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами за період з 03 липня 2021 року по 22 липня 2021 року включно в розмірі 1140,00 грн. Оскільки доказів пролонгації кредитного договору позивачем суду не надано, суд приходить до висновку, що проценти, які нараховувалися первісним кредитором після закінчення строку дії договору, тобто після 22.07.2021, нараховані безпідставно, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3 7179 від 02.04.2025, керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1081,84 грн (2422,40 грн сума сплаченого позивачем судового збору х 0,4466 коефіцієнт задоволених вимог).

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правову допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», надалі клієнт, та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, надалі адвокат (а. с. 37-40), Додаткову угоду № 1 від 27.12.2024 до вказаного договору (а. с. 41), свідоцтво про право на зайняття Пархомчуком С. В. адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019 (а. с. 59), Акт про отримання правової допомоги від 09.06.2025 (а. с. 76), рахунок 09.06.2025-25 від 09.06.2025 (а. с. 83), платіжну інструкцію № 3 9409 від 09.06.2025 (а. с. 82).

Як вбачається з Акту про отримання правової допомоги адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу під ОСОБА_1 за кредитним договором № 2097408 від 03.07.2021, згідно наведеного розрахунком обсягу та вартості послуг з правової допомоги адвокатом, а саме: 1. Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № 2097408 від 03.07.2021, кількість годин 1 година, вартість однієї години 2000,00 гривень (п. 3.1 договору про надання правової допомоги), загальна сума 2000,00 гривень; 2. складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики, кількість годин 2,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 5000,00 гривень; 3. Інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, кількість годин 1,5 годин, вартість однієї години 2000,00 гривень, загальна сума 3000,00 гривень; 4. Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштою кореспонденції, загальна сума 500,00 гривень. Всього 10500,00 гривень.

Відповідно до платіжної інструкції, виданої АТ КБ «ПриватБанк», платник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», отримувач ОСОБА_2 , призначення платежу: оплата за правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, сума 10500,00 гривень (а. с. 82).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача (адвокат) подав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснені витрати, необхідні для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила встановлюється судом на підставі поданих стороною доказів (договорів, рахунків). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі №362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій виснувано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

У поданих представником відповідача адвокатом Слєпченко С. А. не викладені заперечення ані проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, ані проти розміру таких витрат. Також не подано клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу з належним на це обґрунтуванням.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо необґрунтованості та не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн, на переконання суду, є розумним та таким, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Оскільки вказані витрати є документально підтвердженими, були понесені фактично, а їх сума детально описана та обґрунтована адвокатом у наданих документах, враховуючи, що клопотання щодо зменшення їх розміру від відповідача не надходило, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись статтями 516, 517, 536, 549, 629, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 353-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 2097408 від 03 липня 2021 року у розмірі 4140,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту та 1140,00 грн простроченої заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі 1081,84 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений і підписаний 16.06.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, код ЄДРПОУ 4228158).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Суддя А. О. Бойко