ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/138/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
05 червня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Сирбул О. Ф., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
У червні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд, ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» витрати на правничу допомогу у розмірі 4321,03 грн.
Заяву мотивовано тим, що після подання позовної заяви до суду відповідачем повністю сплачено суму основної заборгованості у розмірі 8 211,00 грн. В позовній заяві була заявлена орієнтовна сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 321,03 грн. Враховуючи оплату відповідачем суми основної заборгованості після подачі позовної заяви, позивачем подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2025 року задоволено заяву представника позивача про закриття провадження у справі. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - закрито. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» суму судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що правові підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні, виходячи з наступних підстав.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2025 року задоволено заяву представника позивача про закриття провадження у справі. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - закрито. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» суму судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Провадження по вказаній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат.
Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що «відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:
- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);
- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).
Частина 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, позивач звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, мотивуючи її тим, що між позивачем та відповідачем відсутній предмет спору, оскільки відповідачем було сплачено заборгованість у розмірі 8 211,00 грн.
Правовою підставою закриття провадження у справі позивач вказав саме на відсутність предмету спору.
Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.
Враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду, зважаючи на те, що провадження у справі було закрито ухвалою суду у зв`язку із відсутністю предмету спору п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому, у відповідності до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України у взаємозв`язку із ст. 255 ЦПК України, суд дійшов висновку, що правові підстави для розподілу судових витрат в частині понесених витрат на правову допомогу у даній справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 142, 246, 255, 258, 259, 263 266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - залишити без задоволення.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: