612/366/25, 2/612/173/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року с Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі головуючого судді Масло С.П., за участю секретаря судового засідання Чміль Т.А., представника позивача Свистуна А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в с. Близнюки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просить скасувати арешт на все нерухоме майно, а саме: зелельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0307, площею 5,9829 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0137 та домоволодіння в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.05.2025 року № 426461626, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0307, площею 5,9829 га, земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0137 та домоволодіння в

АДРЕСА_1 2014 році Близнюківським районним судом Харківської області розглядалась цивільна справа про стягнення боргу за договором позики з ОСОБА_1 , в ході розгляду якої позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно.

Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06.02.2014 року по справі № 612/99/14-ц на майно ОСОБА_1 , було накладено арешт. Дана ухвала була направлена до виконання у відділ державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області.

На підставі цієї ухвали працівниками державної виконавчої служби було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , що підтверджується вищевказаною інформацією.

Станом на даний час ОСОБА_1 в повному обсязі відшкодував свій борг стягувачу ході примусового стягнення коштів, що підтверджується листом старшого державного виконавця Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому вказано, що виконавче провадження № 56776564 завершено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому у листі вказано, що державний виконавець не може зняти арешт, але пропонує зняти його за рішенням суду.

Через вищевказані обставини, а саме через арешт його земельних ділянок та домоволодіння, ОСОБА_1 не може скористатися своїми правами, як власника землі, що і стало підґрунтям для його звернення до суду за захистом своїх прав.

В підготовчому судовому засіданні було поставлено на обговорення питання щодо виду провадження в межах якого позивач може звернутись за вирішенням порушеного питання.

Представник позивача при вирішенні цього питання поклався на розсуд суду.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом «Про виконавче провадження».

Тому, позивач як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Верховний Суд зауважив, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

До такого правого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 по справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21).

Згідно п. 2 ч.2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Приписами ч.2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У зв`язку з вищезазначеним, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Також позивачу слід роз`яснити, що він має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 447 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна закрити.

Роз`яснити, що позивач має право звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.06.2025.

Суддя С.П. Масло