Провадження №: 2/752/2180/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі

12 червня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі судового засідання Костюк В.О., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ мана подружжя,

В С Т А Н О В И В :

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , в якій позивач просить:

1) визнати за позивачем право власності в порядку поділу спільного сумісного майна на:

- житловий будинок, загальною площею 251,8 (двісті п`ятдесят цілих, вісім десятих) кв.м, житлова площа складає 73,6 (сімдесят три цілих шість десятих) кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно;

- земельну ділянку, площею 0,0914 га, кадастровий номер: :01:018:0023, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно;

- земельну ділянку, площею 0,0149 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:018:5540, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно;

- 1/2 квартири 2-х кімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа: 66,8 кв.м, житлова площа: 28,3 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно.

2) визнати за відповідачем право власності в порядку поділу спільного сумісного майна на:

- транспортний засіб марки «LAND ROVER RANGE ROVER 2926 куб. см, об`єм двигуна 2926 куб. см, 2003 року випуску, № кузова ( НОМЕР_1 (за умови компенсації позивачеві вартості його частки у вказаному майні);

- транспортний засіб марки «LAND ROVER RANGE ROVER об`єм двигуна 4197 куб. см, 291 кВт, 2006 року випуску, № кузова НОМЕР_2 (за умови компенсації позивачеві вартості його частки у вказаному майні);

- транспортний засіб марки «MITSUBISHI LANCER», 1584 куб. см, 2007 року випуску, № кузова НОМЕР_3 (за умови компенсації позивачеві вартості його частки у вказаному майні);

- квартиру 2-кімнатну, розташовану за алресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, загальною площею 67,8 кв.м, житлова площа: 51,3 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно.

- 1/2 квартири 2-х кімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа: 66,8 кв.м, житлова площа: 28,3 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Представником відповідача ОСОБА_4 - адвокатом Гуцолом Русланом Івановичем 12 червня 2025 року в судовому засіданні заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, за місцем знаходження нерухомого майна, вартість якого є найвищою. Представник відповідача зазначає, що вартість житлового будинку, загальною площею 251,8 (двісті п`ятдесят цілих, вісім десятих) кв.м, житлова площа складає 73,6 (сімдесят три цілих шість десятих) кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24, є більшою ніж вартість квартири 2-кімнатної, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, загальною площею 67,8 кв.м, житлова площа: 51,3 кв.м. Також зазначає, що на його думку надані позивачем Цінові довідки №250424/02 та №250424/01 від 25.04.2024 року у відповідності до чинного законодавства України не можуть вважатися «Висновками експерта» та «Звітами про оцінку майна», тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами про вартість усіх спірних у справі об`єктів нерухомого майна та спірних транспортних засобів.

Представник позивача ОСОБА_1. в підготовчому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважав, що справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 11 статті 187 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції та підсудності.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Позивач, звертаючись до Голосіївського районного суду міста Києва підсудність даної справи обгрунтовує ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі № 373/118/20 (провадження № 61-20156св21), в постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 185/8191/16-ц (провадження № 61-15124св20).

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач звертається до суду з вимогами про поділ майна подружжя. До переліку спірного майна належить зокрема:

- житловий будинок, загальною площею 251,8 (двісті п`ятдесят цілих, вісім десятих) кв.м, житлова площа складає 73,6 (сімдесят три цілих шість десятих) кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24;

- земельна ділянка, площею 0,0914 га, кадастровий номер: :01:018:0023, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка, площею 0,0149 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:018:5540, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира 2-х кімнатна, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, загальна площа: 66,8 кв.м, житлова площа: 28,3 кв.м,

- квартира 2-кімнатну, розташовану за алресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, загальною площею 67,8 кв.м, житлова площа: 51,3 кв.м, припинивши право спільної сумісної власності на зазначене майно.

Оскільки предметом заявленого позивачем позову є поділ майна подружжя, то суд дійшов висновку, що цивільно-правовий спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України має розглядатися за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

Виключна підсудність - це особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Оскільки спірне майно розташоване у різних населених пунктах, необхідно застосовувати правило ч.1 ст.30 ЦПК України за яким, якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Позивач в позові вказує, що на момент пред`явлення позову найвища вартість об`єкта нерухомого майна у даному випадку є вартість квартири (4 471 289,00 грн.), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . А отже на думку позивача справа підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

На підтвердження такої вартості до позову додано Цінову довідку №250424/02 від 25 квітня 2024 року, що зроблена на замовлення позивача приватним підприємством «Приват Інвеста».

В якості доказу вартості майна до суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна або цінова довідка.

Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

У відповідності до п. п. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Також, згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки майна для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні хоча б за однією із спеціалізацій у межах напряму 1 Оцінка об`єктів у матеріальній формі і напряму 2 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» на підтвердження оцінки проведеної оцінки майна складається звіт (акт про оцінку майна).

Згідностатті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Натомість з наданої представником позивача Цінової довідки вбачається, що позивачем не визначено ринкової вартості майна, яке є предметом позову, відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», зокрема, не подано звіт про оцінку його ринкової вартості у відповідності до вимог п. 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10.09.2003 року, згідно з яким передбачено, що звіт про оцінку майна, повинен бути складений у повній формі, містити дату оцінки та дату завершення складання звіту, та строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства.

Після відкриття провадження у справі судом виявлено, що з позовної заяви та додатків до неї не вбачається належних доказів про вартість майна відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що унеможливлює правильне встановлення підсудності судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при подачі позову, не надано належні документи, що містять висновки про вартість майна.

Суд наголошує, що вартість спірного майна не може бути визначена на власний розсуд сторони, а має бути підтверджена доказами, при цьому позовна заява повинна містити посилання на такі докази у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, крім того така вартість має бути визначена саме на момент звернення до суду із зазначеним позовом.

Як слідує з матеріалів позовної заяви спірне майно, що підлягає поділу знаходяться в різних місцях, тому для визначення підсудності даної справи, позивачу слід надати належні докази на підтвердження вартості об`єктів нерухомого майна, з приводу яких позивач звернувся з даним позовом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17).

Розміри ставок судового збору визначений ч.2ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Позивачем сплачено 9 084,00 гривень судового збору за вимогу про поділ майна подружжя, з огляду на визначену ним вартість майна.

Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували дійсну вартість спірного майна, визначену на момент звернення до суду із зазначеним позовом, суд позбавлений можливості також перевірити чи вірно визначена позивачем ціна позову та відповідно і сплачено судовий збір.

З урахуванням викладеного позивачу слід надати належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (висновок (звіт) про оцінку майна), та в разі необхідності, з урахуванням вже сплаченого ним суми судового збору, доплатити судовий збір відповідно до вимог п.п. 1 п. 1 ч. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до частин 11-13 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки, після відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява по справі оформлена з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України відповідно до вимог ч. 11 ст. 187 ЦПК України її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, що не перевищує 5 днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області підлягає залишенню без задоволення як передчасне.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 187 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ мана подружжя - залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.О. Митрофанова