Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/754/25

Номер провадження: 2/511/503/25

"12" червня 2025 р. Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання Полихи Ю.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката: Марченко Н.В.

представника відповідача адвоката : Максімкіна А.А. (дистанційно),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Громадської організації Рада садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву про відновлення електропостачання та пломби на електролічильнику, про стягнення майнової та моральної шкоди.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Громадської організації Рада садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву, в якій просив суд:

- зобов`язати Громадську організацію Ради садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву (, місцезнаходження: 67443, Одеська область, Роздільнянський район, с. Бурдівка) в особи голови Логвіної Галини Леонідівни безоплатно відновити електропостачання садового будинку АДРЕСА_1 Бурдівський» (садове товариство «Рассвет», садового масиву «Бурдівський»; садове товариство «Світанок» садового масиву «Бурдівський»), які належать на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 );

- зобов`язати Громадську організацію Ради садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву (, місцезнаходження: 67443, Одеська область, Роздільнянський район, с. Бурдівка) в особи голови Логвіної Галини Леонідівни безоплатно відновити пломбу на електролічильнику, розташованого на фасаді садового будинку АДРЕСА_3 товариство «Рассвет», садового масиву «Бурдівський»; садове товариство «Світанок» садового масиву «Бурдівський»), який належать на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 );

- стягнути з Громадської організації Ради садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву (, місцезнаходження: 67443, Одеська область, Роздільнянський район, с. Бурдівка) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду в розмірі 18 937,20 грн (вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 20 копійок;

- стягнути з Громадської організації Ради садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву (, місцезнаходження: 67443, Одеська область, Роздільнянський район, с. Бурдівка) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень;

- стягнути з Громадської організації Ради садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву (, місцезнаходження: 67443, Одеська область, Роздільнянський район, с. Бурдівка) на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень та судового збору в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривень 60 копійок.

Ухвалою судді від 11.03.2025 року відкрито провадження у справ та призначено підготовче судове засідання.

29.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Максімкіна А.А. надійшов відзив на позовну заяву.

02.05.2025 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Максімкіна А.А. надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

10.05.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача адвоката Марченко Н.В. надійшла відповідь на відзив в якому просила поновити позивачу строк на подання відповіді на відзив, та для подачі додаткових доказів по справі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Марченко Н.В., яка діє на підставі Ордеру серії Вн №1483490 від 01.03.2025 року підтримала своє клопотання, посилаючись на той факт, що тільки після ознайомлення з відзивом на позовну заяву, позивачу стало відомо деякі обставини, про які наразі виникла необхідність в зазначені про них у відповіді на відзив та належному підтвердженні наявними у позивача доказами, які також просить суд прийняти до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 підтримав свого представника.

Представник відповідача адвокат Максімкін А.А., перебуваючі в судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистнційно), якій діє на підставі Ордеру серії ВН № 1501222 від 14.04.2025 року залишив заявлене клопотання на розсуд суду.

Заслухавши доводи сторін, розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ч.ч.1-3 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 179 ЦПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

За змістом ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 6 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Вирішуючи питання про можливість прийняття відзиву, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постанова КЦС ВС від 15.06.2022 у справі № 477/1366/20 містить висновок про те, що Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати зловживань та ухилення від отримання інформації про рух справи.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Brumarescu v. Romania» (Брумареску проти Румунії) від 28 листопада 1999 року, пункт 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Ryabykh v. Russia» (Рябих проти Росії), пункт 52).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У справах «Osman v. the United Kingdom» (Осман проти Сполученого королівства) та «Kreuz v. Poland» (Креуз проти Польщі) ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, та враховуючи наведені представником позивача доводи щодо поважності причин пропуску строку на подання доказів, суд доходить до висновку про наявність підстав для поновлення строку для подання відповіді на відзив та прийняття його до розгляду разом із доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.43, 81, 127, 174,179, 199, 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання до суду відповіді на відзив та подачі додаткових доказів.

Прийняти до розгляду відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 до Громадської організації Рада садівничих товариств підприємств ЧМП та інших організацій Бурдівського масиву, разом з доданими письмовими доказами, що надійшли на адресу суду через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» 10 травня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 12.06.2025 року.

Суддя: С. І. Гринчак