Справа № 161/2774/25
Провадження № 2/161/1869/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та стягнення пені,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та стягнення пені.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.04.2024 року між нею (Замовником) та відповідачем (Підрядником) був укладений Договір підряду № 20 (далі Договір), за умовами якого Підрядник зобов`язується створити комерційну пропозицію та виконати реконструкцію дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 власними і залученими силами, і передати їх Замовнику у встановлений строк, а Замовник зобов`язується прийняти роботи та повністю оплатити вартість виконаних робіт, а також відшкодувати усі витрати Підрядника на умовах даного Договору. Згідно п. 1.4 Договору, період виконання робіт від 15.05.2024 року до 20.08.2024 року.

Вказує, що згідно п. 2.1. Договору вартість Договору становить 961 913,6 грн. згідно комерційної пропозиції (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною даного Договору, але не остаточною.

Відповідно до п. 2.3 Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником у наступному порядку: попередня оплата в розмірі 190 000 грн. здійснюється Замовником на момент підписання Договору; наступний платіж, який становить 290 000 грн. здійснюється Замовником на момент влаштування перекриття між першим та другим поверхом, але не пізніше 20.06.2024 року; наступний платіж, який становить 290 000 грн. здійснюється Замовником після покрівельних робіт, але не пізніше 20.07.2024 року; остаточний розрахунок, який не повинен перевищувати 191 913,6 грн., оплата по кінцевому Акту виконаних підрядних робіт здійснюється протягом 2 (двох) робочих днів з дня підписання даного акту Замовником, але не пізніше 02.09.2024 року.

Вказує, що на виконання вимог вказаного Договору нею було сплачено Підряднику: 190 000 грн. 30.04.2024 року; 145 000 грн. 31.05.2024 року; 145 000 грн. 05.07.2024 року та 168 900 грн. 01.08.2024 року, а разом за весь період 648 900 грн.

Водночас, вказує, що всупереч умовам Договору, Підрядник проводив роботи не системно, дуже повільно, з необґрунтованими простоями, зо призвело до істотного відхилення від строків звершення етапів виконання робіт, зафіксованих в п. 2.3 Договору.

Зазначає, що вона за допомогою месенджера «Telegram» звернулась до Підрядника з попередженням про можливість відмови від Договору підряду, натомість представник підрядника переконав Замовника не відмовлятись від Договору, після чого вони уклали Додаткову угоду № 1 від 05.07.2024 року до Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, відповідно до якої сторони узгодили календарний графік виконання робіт та графік здійснення оплат згідно Додатку № 2 до цієї Додаткової угоди.

Однак, незважаючи на укладання Додаткової угоди № 1 від 05.07.2024 року до Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року з уточненими строками виконання робіт, роботи вчасно не виконувалися, графік не дотримувався.

20.08.2024 року комісією в складі Матвійчук О.М., її представника та представника підрядника Більського О.А. було складено акт про стан виконання будівельних робіт, згідно якого ступінь готовності об`єкта наступний: виконано п. 5 Додатку № 2 до Додаткової угоди № 1 від 05.07.2024 року частково; виконано п. 8 Додатку № 2 частково; п. п. 6, 7 ,9 Додатку № 2 не виконано.

Вказує, що замість належного виконання умов Договору № 20 Підрядник направив на адресу Замовника повідомлення від 20.08.2024 року про розірвання Договору в односторонньому порядку, у зв`язку з порушенням зі сторони Замовника строків оплати.

Зазначає, що зважаючи на систематичне порушення умов Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, відповідач не мав права вимагати внесення чергових платежів, не виконавши роботи відповідно до графіку їх виконання, тому ця підстава для розірвання Договору в односторонньому порядку на думку позивача є надуманою.

Крім того, позивач вказує, що згідно ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач має право на нарахування пені у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року та Додаткової угоди № 1 від 05.07.2024 року в розмірі 3 % від вартості роботи.

На підставі наведеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд, визнати недійсним односторонній правочин, вчинений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відповідно до повідомлення (листа) від 20.08.2024 року про розірвання в односторонньому порядку Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року та стягнути з відповідача в користь позивача пеню в розмірі 452 024,93 коп.

Ухвалою суду від 14.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із позовом та зазначив, що умовами Додаткової угоди № 1 до Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року сторони передбачили та затвердили календарний графік виконання робіт та графік оплати за Договором, графік виконання робіт та графік оплати є взаємонезалежними. Вказує, що позивачем не наведено у позові підстав за яких він вважає, що обов`язок по сплаті чергової проміжної оплати № 5 за Договором виникає у нього в залежності від виконання Підрядником тих, чи інших робіт. Відтак, у зв`язку із порушенням зі сторони Замовника строків оплати, а саме не своєчасного здійснення проміжної оплати № 4, яка мала бути сплачена 20.07.2024 року, а фактичного була сплачена 01.08.2024 року, та відсутністю проміжної оплати № 5, яка мала бути сплачена 08.08.2024 року, керуючись умовами пп. 3.3.8 Договору, Підрядник повідомив письмово Замовника про припинення робіт за даним Договором та про розірвання в односторонньому порядку даного Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року. Таким чином, відповідач вважає, що підстави для визнання недійсною односторонню відмову відповідача від Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року відсутні. Щодо розрахунку пені, відповідач вказує, що у позові відсутнє нормативне обґрунтування такого розрахунку позивачем та заперечує щодо такого нарахування з огляду на припинення договірних відносин. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

19.03.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведено доводи на спростування аргументів відзиву.

Протокольною ухвалою суду від 28.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до початку судового засідання подав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 30.04.2024 року між ОСОБА_1 (Замовником) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Підрядником) був укладений Договір підряду № 20 (далі Договір), за умовами якого Підрядник зобов`язується створити комерційну пропозицію та виконати реконструкцію дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 власними і залученими силами, і передати їх Замовнику у встановлений строк, а Замовник зобов`язується прийняти роботи та повністю оплатити вартість виконаних робіт, а також відшкодувати усі витрати Підрядника на умовах даного Договору (а.с. 14-17).

Згідно п. 1.4 Договору, період виконання робіт від 15.05.2024 року до 20.08.2024 року.

Згідно п. 2.1. Договору, вартість Договору (вартість виконаних робіт та вартість власних матеріалів Підрядника) становить 961 913,6 грн. згідно комерційної пропозиції (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною даного Договору, але не остаточною.

Відповідно до п. 2.3 Договору оплата за цим Договором здійснюється Замовником у наступному порядку: попередня оплата в розмірі 190 000 грн. здійснюється Замовником на момент підписання Договору; наступний платіж, який становить 290 000 грн. здійснюється Замовником на момент влаштування перекриття між першим та другим поверхом, але не пізніше 20.06.2024 року; наступний платіж, який становить 290 000 грн. здійснюється Замовником після покрівельних робіт, але не пізніше 20.07.2024 року; остаточний розрахунок, який не повинен перевищувати 191 913,6 грн., оплата по кінцевому Акту виконаних підрядних робіт здійснюється протягом 2 (двох) робочих днів з дня підписання даного акту Замовником, але не пізніше 02.09.2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на рахунок відповідача було сплачено кошти на загальну суму 648 900 грн. на виконання вимог вказаного Договору, з яких: 190 000 грн. 30.04.2024 року; 145 000 грн. 31.05.2024 року; 145 000 грн. 05.07.2024 року та 168 900 грн. 01.08.2024 року (а.с.18).

05.07.2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, у якій пунктами 1,2 передбачено, що у зв`язку з технологічною зміною процесів реконструкції житлового будинку, а саме послідовності процесів, які робляться для запобігання протікання існуючого даху житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , додається календарний графік виконання робіт (додаток № 2). Оплата за цим Договором здійснюється згідно Додатку № 2 (а.с. 19).

Судом встановлено, що у Додатку № 2 до Додаткової угоди № 1 від 05.07.2024 року до Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, визначено дати здійснення оплат Замовником: 02.07.2024 року проміжна оплата № 3 145 000 грн.; 20.07.2024 року - проміжна оплата № 4 145 000 грн.; 08.08.2024 року проміжна оплата № 5 145 000 грн.; 21.08.2024 року фінальна оплата за виконані роботи 145 000 грн. (а.с. зворот 19).

20.08.2024 року комісією в складі Матвійчук О.М., її представника ОСОБА_3 та представника підрядника Більського О.А. було складено акт про стан виконання будівельних робіт, згідно якого ступінь готовності об`єкта наступний: виконано п. 5 Додатку № 2 до Додаткової угоди № 1 від 05.07.2024 року частково; виконано п. 8 Додатку № 2 частково; п. п. 6, 7 ,9 Додатку № 2 не виконано (а.с.20).

Згідно письмового повідомлення від 20.08.2024 року, відповідач, керуючись умовами п.п. 3.3.8 Договору, повідомив ОСОБА_1 про розірвання в односторонньому порядку Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, у зв`язку з порушенням зі сторони Замовника строків оплати, а саме: несвоєчасного здійснення проміжної оплати № 4, яка мала бути 20.07.2024 року, а фактично була здійснена 01.08.2024 року, та відсутністю проміжної оплати № 5, яка мала бути здійснена 08.08.2024 року (а.с.25).

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого відповідачем відповідно до повідомлення від 20.08.2024 року про розірвання в односторонньому порядку Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Відповідно до ч. 1 ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Аналогіна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 727/898/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року по справі № 456/2076/19 (провадження № 61-6357св21) вказано, що «договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Пунктом 3.3.8 Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, що укладений між сторонами, передбачено, що якщо замовник не сплатив встановленої вартості (суми) виконаних робіт, частини виконаних робіт або іншої суми, належної Підрядникові за умовами даного Договору, Підрядник має право на розірвання даного Договору в односторонньому порядку та (або) має право притримати результат Робіт, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно Замовника, що є у Підрядника (а.с.15).

Згідно п. 11.7 Договору, договір вважається розірваним в односторонньому порядку з моменту вчинення Стороною належного повідомлення про це в письмовому вигляді (а.с. зворот 16).

Судом вище встановлено, що відповідачем на адресу позивача було надіслано письмове повідомлення від 20.08.2024 року про розірвання Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року в односторонньому порядку у зв`язку з порушенням зі сторони Замовника строків оплати, а саме: несвоєчасного здійснення проміжної оплати № 4, яка мала бути 20.07.2024 року, а фактично була здійснена 01.08.2024 року, та відсутністю проміжної оплати № 5, яка мала бути здійснена 08.08.2024 року (а.с.25).

Отже, відповідач, на підставі п. 3.3.8 Договору, відмовився від Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, у зв`язку з порушенням зі сторони Замовника строків оплати.

Із відповіді на відзив позивач визнає той факт, що проміжна оплата № 5 не була нею внесена згідно Календарного графіку.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2020 року у справі № 199/3846/19.

Таким чином, Договір підряду № 20 від 30.04.2024 року, укладений між сторонами, встановлює право на відмову від договору будь-якої із його сторін в будь-який час в односторонньому порядку, при цьому з моменту належного повідомлення про це у письмовому вигляду іншу сторону, що і було зроблено відповідачем.

Окрім того, порушення зобов`язання Замовником щодо здійснення проміжної оплати згідно Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, суд вважає, в даному випадку, істотною підставою для одностороннього розірвання договору підрядником.

Відтак, відповідач правомірно скористався своїм правом на розірвання договору в силу положення п. 3.3.8 цього правочину.

Крім того, в ході розгляду справи позивачем не наведено жодних підстав для визнання спірного правочину недійсним, що передбачено ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Посилання позивача на невідповідність оспорюваного правочину закріпленому у ст. 3 ЦК України припису добросовісності не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 відповідно до повідомлення (листа) від 20.08.2024 року про розірвання в односторонньому порядку Договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача пені в розмірі 452 024,93 коп., на підставі ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

За змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 31 січня 2024 року у справі № 754/12047/21, «суди повинні з`ясувати, який вид договору підряду укладений між сторонами (підряд чи побутовий підряд) щодо здійснення монтажу металоконструкцій з морських контейнерів та проведення у них оздоблювальних робіт. При цьому саме від вирішення означеного питання залежить, зокрема, якими нормами регулюються відносини між сторонами (про підряд чи побутовий підряд) та можливість застосування до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів»».

Відтак, в даному випадку визначення виду договору, що укладений між сторонами, прямо впливає на можливість застосування до вказаних правовідносин положень ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статтею 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

За змістом частини першої статті 869 ЦК України, до реклами та інших пропозицій щодо роботи, яка виконується за договором побутового підряду, застосовуються положення статті 641 цього Кодексу, якою, в свою чергу встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Отже, законодавець розрізняє договір будівельного підряду, та договір побутового підряду. Основною відмінністю договору побутового підряду є те, що договір побутового підряду є публічним договором.

Аналогічна позиція також викладена у вищезазначеній постанові Верховного Суду.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.04.2024 року між ОСОБА_1 (Замовником) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Підрядником) був укладений Договір підряду № 20, за умовами якого, Підрядник зобов`язується створити комерційну пропозицію та виконати реконструкцію дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 власними і залученими силами, і передати їх Замовнику у встановлений строк, а Замовник зобов`язується прийняти роботи та повністю оплатити вартість виконаних робіт, а також відшкодувати усі витрати Підрядника на умовах даного Договору (а.с. 14-17).

Зі змістом договору підряду № 20 від 30.04.2024 року, він був укладений для реконструкції дачного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, виходячи з положень ст. 633 ЦК України, суд вважає, що даний договір не є публічним, а тому його не можна вважати договором побутового підряду.

Відтак, у даному випадку, оспорюваний договір підряду за своєю суттю є договором будівельного підряду, а відтак до нього не застосовуються норми ЗУ «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 452 024,93 коп. на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 206, 263-265, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 202, 526, 527, 610, 611, 633, 651, 837,865, 869, 875 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним правочину та стягнення пені.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення в повному обсязі складено 05 червня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.