ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/8100/24
Провадження № 2/362/1215/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Іннова Фінанс», в якій вони просять стягнути з ОСОБА_1 на їх користь загальну суму заборгованості за договором позики у розмірі 50303,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова Фінанс» сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.05.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у позику №. Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створений та підписаний відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору, відповідач отримав кредит в сумі 11 000,00 грн., шляхом перерахунку на поточний рахунок на умовах строковості, звітності та платності, терміном на 360 днів, зі сплатою 1,5 % в день. У порушення умов договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату підготовки позовної заяви, утворилась заборгованість в розмірі 50 303,00 грн., яка складається з 11 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 333,00 грн. заборгованість за процентами, 5 973,00 грн. - пеня за кожен день прострочення у розмірі подійної обілкової ставки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадженнябез виклику сторін (а.с. 88).

01.04.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що позивачем не доведено факт укладення договору позики. Наданий позивачем договір та правила до нього не містять положень, які б роз`яснювали відомості про порядок (технологію) їх укладення в електронній формі, не зазначено порядку створення накладення електронних підписів сторонами договору, що позбавляє можливості підтвердити справжність електронного підпису позивачем, факт обміну електронними повідомленнями не підтверджений. Також позивачем не доведено волевиявлення відповідача на укладення договору для отримання грошових коштів, докази видачі грошових коштів також відсутні. Первинних документів, виписки по особовому рахунку на підтвердження перерахунку грошових коштів матеріали справи не містять. Рахунок, із зазначенням усіх даних, на який здійснювалось зарахування грошових коштів, позивачем не зазначений, перевірити факт передання коштів не є можливо. Позивач в позовній заяві зазначає, що кошти відповідачу видано 02.05.2024 року, проте в анкеті клієнта дата видачі коштів зазначена 01.05.2024 року. Матеріали справи не містять доказів наявності заборгованості у відповідача. Зазначає, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 91-97).

04.04.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначає, що позичальником було подано заявку на отримання кредиту в інформаційно-комунікаційній системі (ІКС) товариства, після обробки якої було згенеровано типову форму кредитного договору, згенеровано оферту, що містила усі істотні умови договору, паспорт кредиту та направлено відповідачу в особистий електронний кабінет 02.05.2024 року. У подальшому позичальник ознайомився з офертою, яка містить паспорт кредиту та проект договору. Одночасно ІКС товариства було згенеровано одноразові ідентифікатори для підтвердження ознайомлення з паспортом та для акцептування умов договору, які направлено позичальнику в електронному листі на електронну пошту. Ознайомившись з усіма істотними умовами договору, шляхом вводу одноразового ідентифікатора у відповідне поле та натискання іконки «підписати», позивач надав згоду на укладення кредитного договору, що відповідає умовам чинного законодавства України. При заповненні заявки для отримання кредитних коштів, ОСОБА_1 вказала відповідний картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Позивач не є банківською установою, не видає кредитні картки та не відкриває кредитні рахунки. Позивач не може надати виписки по картковому рахунку, проте, до матеріалів справи додано квитанцію платіжної інструкції про перерахунок відповідачу кредитної суми позики, із зазначенням номеру транзакції, суми, ПІБ позичальника та номер картки. Також відповідачем не надано доказів на обгрунування понесеної відповідачем суми витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 101-109).

15.04.2025 року представник відповідача подав заперечення, зазначає, що позивачем не доведено факту направлення та отримання відповідачем електронного повідомлення з наявним одноразовим ідентифікатором та підписання відповідачем даним ідентифікатором кредитного договору. Позивачем не надано доказів перерахування коштів в сумі 11 000,00 грн. на рахунок відповідача, первинних документів (платіжних доручень, виписок по рахункам, меморіальних ордерів, тощо) (а.с. 115-120).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2025 року у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» - Шведка Д.І. про витребування доказів, відмовлено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за відсутності Позивача, позовні вимоги підтримує (а.с. 8).

ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явивлися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі (а.с. 100).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням доводів, наведених у відзиві у позовній заяві, запереченнях, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.05.2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір надання грошових коштів у позику № (а.с.24

Відповідно до п. 2.1 договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, в порядку передбаченому договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в товаристві.

Сума кредиту становить 11000,00 грн., строк кредиту складає 360 днів, періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,5% в день. Знижена процентна ставка 1,2% в день(п. 2.3, п. 2.5, п. 2.6.1, п. 2.6.2 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

В силу п. 5.4.1 договору, позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пеню та інші платежі, передбачені договором.

Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів (п.6.1 договору).

16.05.2023 рокуТОВ «Іннова Фінанс» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» уклали договір №160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів, відповідно до умов якого клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС (а.с. 15-23).

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №19845-1354-105263795, дата операції 02.05.2024 року, отримано 11 000,00 грн., платник: ТОВ «Іннова Фінанс», отримувач: Сенс Банк, АТ, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ Іннова Фінанс», поповнення картки НОМЕР_1 (а.с. 48).

Інших доказів надано суду не було.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За правилом ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 року №127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Суд встановлено, що надана позивачем копія договору позики № від 02.05.2024 року з додатками, підтверджують виникнення правовідносин між відповідачем з ТОВ «Іннова Фінанс» внаслідок підписання сторонами договору електронними підписами.

Однак, судом не встановлено перерахування коштів позивачем та отримання їх відповідачем, оскільки квитанція до платіжної інструкції №№19845-1354-105263795 від 02.05.2024 року не є належним та допустимим доказом, на ній відсутній підпис, печатка чи штамп банку чи іншої установи.

Платіжна інструкція, що аналогічно платіжному дорученню, це розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Розпорядження не може підтверджувати сам факт перерахування коштів, лише підтверджує дозвіл на перерахування коштів, а не саме виконання платіжної операції, про що зазначено в п.54 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги».

У постанові Верховного Суду по справі №175/35/16-ц від 01.06.2022, від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, (на даний час п. п. 41-42, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Надана до матеріалів справи квитанція до платіжної інструкції не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Вказаний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Частиною 2 та ч.8 ст. 83 ЦПК України закріплено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Заява про неможливість надання доказів первинних фінансових документів разом з позовною заявою до суду не надходила, подане позивачем клопотання про витребування доказів подано без належного обгрунтування неможливості подання його у визначений законом строк, а тому судом задоволено не було, суд розглянув справу за наявними доказами.

З огляду на викладене, позивачем не надано належних доказів, а саме первинних документів, що передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та за якими можливо встановити факт дійсного перерахування та отримання коштів відповідачем, а також впевнитись в дійсній сумі заборгованості.

Крім того, позивачем також не надано розрахунок заборгованості, а за відсутності вказаного доказу не можливо встановити правильність нарахування заборгованості, відповідно, сума, заявлена позивачем до стягнення є необґрунтованою та недоведеною.

Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 76-81, 141, 258-260, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 509, 512, 514, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1082, 1084 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ТОВ «Іннова Фінанс», адреса місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 8 поверх 9, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення складено 18.06.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко