Справа № 443/87/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 22-ц/811/956/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дмитрович Наталії Василівни на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року в складі судді Павліва А.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

встановив:

У січні 2025 року позивачка ОСОБА_1 в особі представника Чорненького Я.Б., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання у Львівському національному університеті ім. Івана Франка, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову.

Вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак добровільно не приймає участі в утриманні дитини. На підставі судового наказу з відповідача стягувалися аліменти на користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 його заробітку щомісячно. На даний час старша дочка ОСОБА_4 досягла повноліття та навчається за рахунок оплачених позивачкою коштів на денній формі 1 курсу економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка за освітнім ступенем бакалавр. Загальна вартість навчання становить 145 680 грн. Вартість за перший навчальний рік в сумі 36 420 грн оплачені позивачкою. Навчальний заклад, у якому навчається дочка, знаходиться в м.Львів, тобто у місцевості не за її постійним місцем проживання, а тому для її проживання у м.Львів позивачка змушена винаймати квартиру, при цьому вартість щомісячної плати за оренду квартири складає 12 000 грн. Також, для навчання дочки необхідні кошти на придбання підручників, зошитів, методичних посібників, одягу, взуття, предметів особистої гігієни, продуктів харчування та проїзду.

Враховуючи, що повнолітня донька сторін на даний час досягла повноліття, навчається на денній формі навчання та, відповідно, потребує матеріальної допомоги, оскільки не може самостійно себе матеріально забезпечити та фактично перебуває на утриманні позивачки, а тому її право на таку допомогу підлягає захисту шляхом стягнення із відповідача, який є її батьком та має змогу таку допомогу надавати, на користь позивачки аліментів на доньку.

Оскаржуваним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів ( ОСОБА_2 ) щомісячно, починаючи стягнення з 15.01.2025, на період навчання дочки до 30.06.2028.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Додатковим рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2025 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сум 605 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 , апеляційну скаргу в інтересах якого подала адвокат Дмитрович Н.В., вважає рішення незаконним.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що шлюб між сторонами розірвано 15.02.2022. На даний час доньці ОСОБА_6 виповнилось 18 років, а тому стягнення аліментів до повноліття припинилось. На даний час стягуються аліменти в розмірі 1/6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На праві приватної власності рухомого чи нерухомого не має. Проживає разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, розмір пенсії є мізерним, а відтак цих коштів не вистачає на придбання ліків, оплату комунальних послуг та харчування, при цьому обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України та ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України. Окрім сплати аліментів приймає участь у вихованні, спілкуванні з доньками. Незважаючи на припинення стягнення аліментів для найстаршої доньки, допомагає їй матеріально. Надає кошти на придбання одягу, взуття, продуктів харчування.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не досліджував матеріальний стан позивачки та відповідача. Окрім того, позивачка не додала до матеріалів справи договір найму житла, за яку ніби то вона сплачує 12 000 грн.

Просить скасувати рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року та ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 2500 грн. на час навчання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення аліментів, сумарний розмір яких не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, зокрема, з того, що відповідач є батьком повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на І курсі освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти Економічного факультету Львівського національного університету іменні Івана Франка. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028.

Надавши правову оцінку зібраним у справі доказав, суд врахував, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Суд зазначив, що за загальним правилом право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачем способу стягнення аліментів у частці від доходу, суд також надав оцінку обґрунтованості визначеного позивачем розміру цієї частки, при цьому вказав, що визначений позивачем розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) батька у 1/4, який вона просить стягувати з відповідача щомісячно як аліменти (допомогу) на навчання дочки, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на одну дитину.

Зважаючи на те, що дочка ОСОБА_3 досягнула віку 18 років та навчається у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим потребує допомоги батьків, а відповідач є працевлаштованим та отримує дохід, а також з огляду на розмір відрахувань з цього доходу, суд дійшов переконання, що відповідач спроможний надавати допомогу дочці ОСОБА_3 на її навчання у розмірі, який визначений позивачем

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує таке.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 12.01.2007 (а.с.8).

Рішенням Жидачівського району суду Львівської області від 15.02.2022 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Ходорівській міській раді Жидачівського району Львівської області 17.11.2006, актовий запис №50 (а.с.6-7).

Судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 01.02.2022 у справі №443/46/22 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.9).

Згідно із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №68512279 від 04.02.2022 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №443/46/22, виданого 01.02.2022 Жидачівським районним судом Львівської області (а.с.10).

Відповідно до довідки №579 від 18.09.2024, договору про навчання №ЕКБ-051924-ДК Львівського національного університету імені Івана Франка від 13.08.2024 та договору про надання платної освітньої послуги для підготовки здобувачів вищої освіти №№ЕКБ-051924-ДК від 26.08.2024, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми здобуття освіти економічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка ІV рівня акредитації за спеціальністю 073 менеджмент. Навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб згідно наказу №С-554 від 14.08.2024. Термін навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 145 680,00 грн, вартість платної освітньої послуги за кожен навчальний рік становить 36 420,00 грн, вартість платної освітньої послуги за кожен семестр становить 18 210,00 грн (а.с.12-14).

З досліджених квитанцій від 12.08.2024 та 14.01.2025 встановлено, що ОСОБА_1 сплатила за навчання ОСОБА_3 по 18 210 грн (а.с.15, 16).

Відповідно до довідки ОСББ «Енергетик-750» від 17.02.2005 ОСОБА_2 проживає без реєстрації зі своєю матір`ю ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.34, 35).

За змістом розрахунку заборгованості по аліментах АСВП 68512279 від 01.02.2025 боржником ОСОБА_2 сплачено 287 378,84 грн. Передоплата боржника ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.02.2025 становить 666,90 грн (а.с.43-44).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

За змістом частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.2 ст. 199 СК України).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В свою чергу, відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що дитина сторін ОСОБА_3 є студенткою першого курсу економічного факультету Львівського національного університету ім. Івана Франка, що знаходиться у м. Львові, денної форми навчання на платній основі, відтак дитина потребує матеріальної допомоги на доїзди до навчального закладу, харчування, проживання (за необхідності), мобільний зв`язок, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідач, який є працездатною особою, має основне місце праці та стабільний заробіток, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дочку, інших утриманців, які за законом повинен утримувати, немає.

У свою чергу, відповідач не заперечує свого обов`язку утримувати повнолітню дитину, однак не погоджується із розміром аліментного зобов`язання.

Перевіряючи доводи скарги в означеній частині, суд першої інстанції правильно констатував, що після досягнення повноліття дочкою сторін ОСОБА_3 , з 08.01.2025 стягнення з відповідача аліментів на дітей за судовим наказом Жидачівського районного суду Львівської області від 01.02.2022 проводиться у меншій частці, оскільки стягнення аліментів на ОСОБА_3 з вказаної дати припинилося в силу приписів самого судового наказу та вимог Сімейного кодексу України. Відтак, фінансовий тягар на відповідача у зв`язку з обов`язком сплати аліментів на іншу дитину зменшився.

Сама по собі згода відповідача сплачувати по 2500 грн. щомісячно на період навчання не ґрунтується на вимогах сімейного законодавства, оскільки право вибору способу стягнення аліментів надано лише позивачу.

Суд не ставив також під сумнів ті обставини, що мати відповідача ОСОБА_8 є інвалідом ІІІ групи, пенсіонером та проживає разом з сином (відповідачем у справі) за однією адресою, оскільки такі знайшли своє підтвердження у судовому засіданні безпосередньо дослідженими судом доказами. Однак, матеріали справи не мітять жодного належного та допустимого доказу перебування ОСОБА_8 на утриманні свого сина ОСОБА_2 та розміру витрат останнього, які він несе на утримання матері, тому покликання представника відповідача на ці обставини, на переконання суду, є необґрунтованими та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи скарги про те, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження витрат на оплату оренди квартири, а також те, що суд не досліджував матеріальний стан позивачки та відповідача, само по собі не може бути підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог, оскільки будь яких належних та допустимих доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, останній суду не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дмитрович Наталії Василівни залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 червня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк