Справа №: 398/5173/24
провадження №: 2/398/536/25
"05" червня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Дубровської Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Тараненко А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,
ПАТ "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.03.2022 року о 10 годині 20 хвилин, у с. Тухолька, Стрийського району, на а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW 520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 і автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ ХОРШ УКРАЇНА. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року по справі №398/1706/22 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладе на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Акцептом (індивідуальна частина) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 р. Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ. 166895 року та Додатком №1 до Акцепту (індивідуальної частини) Оферта (публічної частини) №001 від 14.04.2021 року Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ. 166895 року від 26.05.2021 року. Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового від 14.03.2022 року. Дана заява була розглянута пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 418 275 (чотириста вісімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 72 коп., підтверджується платіжним дорученням №00076475 від 16.05.2022 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ АСК «Скарбниця» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР5484205, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп., у зв`язку з чим ПрАТ АСК «Скарбниця» здійснила виплату страхового відшкодування у межах ліміту полісу, на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна розмірі: 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп.
За таких обставин, відповідач , як особа відповідальна за завданий збиток, повинен сплати на користь Позивача різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченою згідно Акцепту (індивідуальна частина) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 р. Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ. 166895 року та Додатку №1 до Акцепту (індивідуальної частини) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 р. Договору добровільної страхування наземних транспортних засобів №АМ.166895 року від 26.05.2021 року в розмірі 418 275 (чотириста вісімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 72 коп. та сумою страхового відшкодування за полісом № АР5484205 в розмірі: 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. Так різниця дорівнює: 288 275 (двісті вісімдесят вісім тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 72 коп.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 13.02.2025 цивільну справу було прийнято та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив.
З огляду на викладене суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 10.03.2022 року о 10 годині 20 хвилин, у с. Тухолька, Стрийського району, на а/д Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW 520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 і автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ ХОРШ УКРАЇНА.
Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року по справі №398/1706/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладе на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень. Постанова набрала законної сили 19.07.2022 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» Акцептом (індивідуальна частина) Оферти (публічної частини) №001 від 14.04.2021 р. Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ. 166895 року та Додатком №1 до Акцепту (індивідуальної частини) Оферта (публічної частини) №001 від 14.04.2021 року Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ. 166895 року від 26.05.2021 року.
Власник пошкодженого автомобіля «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання випадку, що має ознаки страхового від 14.03.2022 року.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 418 275 (чотириста вісімнадцять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 72 коп., що підтверджується платіжним дорученням №00076475 від 16.05.2022 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «BMW 520», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ АСК «Скарбниця» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР5484205, з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп.
Станом на день звернення з даним позовом кошти відповідачем не перераховані.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Тобто, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 6 Закону України № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.
Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи відповідальної за заподіяні збитки.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, щодо суми виплаченого страхового відшкодування.
Таким чином, дослідивши матеріали справи в повному обсязі, враховуючи те, що вина відповідача у вчиненні правопорушення встановлена та не підлягає доказуванню, а встановлені та зазначені в даному рішенні факти, вказують на те, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» має право на відшкодування збитків, то суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 288275,7грн.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 4324,14 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст. 11, 979, 988, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ПЗУ Україна" до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Н.М.Дубровська