Справа № 758/234/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Блащука А.С., за участю секретаря судового засідання Пащелопи Д.Р., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована

особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства в якій просить суд:

- встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 ;

- встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року позивач проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу та планували оформити в органах РАЦС свої відносини як чоловіка та дружини.

За час спільного проживання у позивача та ОСОБА_4 народилися діти: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В зв`язку з тим що, позивач та ОСОБА_4 не перебували в офіційному шлюбі та за спільною згодою між ними, в актових записах про народження дітей зі слів позивачки (на підставі ч. 1 ст. 135 СК України) були внесені відомості про батька - ОСОБА_7 .

Зазначає, що позивач та ОСОБА_4 мешкали в квартирі його матері - ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Також, позивач зазначила, що ОСОБА_3 визнає дітей позивача та ОСОБА_4 своїми онуками.

ОСОБА_4 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманої вибухової травми внаслідок військових дій в м. Торецьк, Бахмутського р-ну, Донецької області.

В листопаді 2024 року в порядку окремого провадження позивач зверталась до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою в про встановлення факту батьківства.

Своєю ухвалою від 25.12.2024 Шевченківський районний суд м. Києва відмовив у відкритті провадження, мотивуючи це тим, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, так як вимога про встановлення факту батьківства дітей щодо вже померлої особи тягне за собою не тільки питання оформлення виплат по втраті годувальника, а й спадкові правовідносини щодо майна померлого.

Встановлення факту батьківства необхідно позивачу для захисту інтересів дитини, зокрема для оформлення пенсії по втраті годувальника та можливого права на спадщину, захисту майнових та немайнових прав та законних інтересів дитини.

На підставі викладеного просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.01.2025 відкрито провадження у справі.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову не заперечувала.

Представник Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 122 СК України права та обов`язки матері, батька та дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленими ст. 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду (ст. 125 СК України).

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України в абз. 3-5 п. 7 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вказав, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Стаття 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Підставою для визнання батьківства, є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від батька.

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

В позовній заяві позивач вказує, що з 2009 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу.

За час спільного проживання у позивача та ОСОБА_4 народилися діти: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В зв`язку з тим що, позивач та ОСОБА_4 не перебували в офіційному шлюбі та за спільною згодою між ними, як вказано у позовній заяві, в актових записах про народження дітей зі слів позивача на підставі ч. 1 ст. 135 СК України були внесені відомості про батька - ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.07.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.07.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 .

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер в результаті вибухової травми внаслідок воєнних дій, що підтверджено довідкою про причини смерті № 3889м/1682с

від 30.08.2024, що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3

від 03.09.2024, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини (постанова Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 201/3963/16-ц).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , визнає дітей позивача своїми онуками, що підтвердила в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 підтвердили у судовому засіданні, що позивач та ОСОБА_4 проживали разом на постійній основі з 2007 року.

Водночас, суд звертає увагу на те, що з відповіді Державної спеціалізованої установи «КИЇВСЬКЕ МІСЬКЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» вих. № 26/12/2024/Аз

від 30.12.2024 встановити біологічну спорідненість між бабусею (матір`ю батька) та дитини неможливо, у зв`язку з відсутністю відповідних методик.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що надані позивачем докази, які містяться в матеріалах справи, не містять жодних характерних для сімейних відносин доказів, які б підтверджували спільне проживання та ведення спільного господарства між позивачем та ОСОБА_4 (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування, виписки щодо руху коштів по рахункам, спільні фотографії тощо) окрім показів зазначених свідків. Не надано суду й будь-яких доказів визнання ОСОБА_4 свого батьківства стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до відповіді Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 31.10.2024 станом на 30.10.2024 ДНК-профілю ОСОБА_4 немає в центральному обліку генетичних ознак людини/електронному реєстрі геномної інформації людини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 1, 2 п. 9 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Оцінивши в сукупності письмові докази, які містяться в матеріалах справи, а також покази свідків, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту батьківства, а саме: батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої є ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 76, 81, 83, 89, 223, 259, 268, 293, 294, 315, 319, 353-354 ЦПК України,

ст.ст. 128, 130, 134, 135 СК України -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , заінтересована особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства - залишити без задоволення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса:

АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 );

третя особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану

у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (04106,

м. Київ, вул. Академіка Ромоданова, буд. 17, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення складено 28.03.2025.

Суддя А.М. Блащук