Провадження № 4-с/537/3/2025
Справа № 537/4473/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2025 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О., при секретар Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Костянецького Антона Григоровича на бездіяльність приватного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Костянецький А.Г. звернувся до суду із скаргою, де просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. у виконавчому провадження № 73903472 щодо невжиття заходів, спрямованих на реалізацію предмета іпотеки на торгах та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. вжити заходів щодо реалізації на торгах предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 для задоволення вимог стягувача ОСОБА_1 .

На обґрунтування скарги зазначив, що 03.06.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області було ухвалено рішення у справі № 537/4473/202, яким було звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., що належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості на користь ОСОБА_1 за договором позики від 14.08.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на загальну суму боргу 19470 доларів США, що станом на день винесення рішення еквівалентно 532405,20 грн., який складається з основного боргу 6000 доларів США, що станом на день винесення рішення еквівалентно 164069,4 грн., 3960 доларів США відсотків, що станом на день винесення рішення еквівалентно 108285,80 грн., 9510 доларів США пені за кожен день прострочення, що станом на день винесення рішення еквівалентно 260049,99 грн., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Після набрання рішенням законної сили позивачу був виданий виконавчий лист. 22.01.2024 приватним виконавцем Скрипником В.Л. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 73903472 з примусового виконання виконавчого листа. Вказав, що станом на серпень 2024 року приватним виконавцем не було вчинено виконавчих дій, спрямованих на звернення стягнення на предмет іпотеки та проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. 09.08.2024 він звернувся до приватного виконавця Скрипника В.Л. із заявою, в якій просив вжити заходів, спрямованих на арешт та примусову реалізацію предмета іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 для задоволення вимог стягувача ОСОБА_1 . Зазначив, що приватним нотаріусом Скрипником В.Л. надана відповідь, що немає можливості реалізувати предмет іпотеки на торгах, оскільки позика отримана ОСОБА_2 за договором позики від 14.08.2019, у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» є споживчим кредитом, тому встановлений п.5-2 розділу VІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» мораторій щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах розповсюджується на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення, рішення суду у справі № 537/4473/20. З урахуванням викладеного вважає, що порушені права ОСОБА_1 , а приватним виконавцем не вчиняються своєчасно та у повній мірі виконавчі дій, спрямовані на примусове виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2021. Звернув увагу на те, що рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, належний ОСОБА_2 для задоволення вимог ОСОБА_1 за договором позики від 14.08.2019, укладеним між фізичними особами, а тому на спірні правовідносини не поширюється дія п.5-2 перехідних положень Закону України «Про іпотеку». За таких обставин вважає, що у приватного виконавця Скрипника В.Л. відсутні будь-які перешкоди у вчинені дій, спрямованих на реалізацію предмета іпотеки, належного боржнику ОСОБА_2 , проте такі заходи не вчиняються своєчасно, ефективно та у повному обсязі, натомість приватним виконавцем помилково мотивована власна бездіяльність посиланням на норму п.5-2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про іпотеку», дія якої не поширюється на спірні правовідносини. З урахуванням викладеного просив скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Костянецький А.Г. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що скаргу підтримує у повному обсязі, просив її задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність скаржника ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Судом встановлено, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2021, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Цим рішенням звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,2 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., що належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 , в рахунок погашення заборгованості на користь ОСОБА_1 за договором позики від 14.08.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на загальну суму боргу 19470 доларів США, що станом на день винесення рішення еквівалентно 532405,20 грн., який складається з основного боргу 6000 доларів США, що станом на день винесення рішення еквівалентно 164069,4 грн., 3960 доларів США відсотків, що станом на день винесення рішення еквівалентно 108285,80 грн., 9510 доларів США пені за кожен день прострочення, що станом на день винесення рішення еквівалентно 260049,99 грн., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку" з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання вищевказаного рішення суду позивачем було отримано виконавчий лист, який був пред`явлений ним для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. відкрито виконавче провадження № 73903472 з примусового виконання виконавчого листа № 537/4473/20, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 29.07.2021 на виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується приватним виконавцем, що 09.08.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Костянецький А.Г. звертався до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. з заявою щодо вжиття заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», направлених на реалізацію іпотечної квартири боржника в межах виконавчого провадження № 73903472. 12.08.2024 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. надав відповідь, з якої вбачається, позика, отримана ОСОБА_2 за договором позики від 14.05.2019, як він вважає, у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» є споживчим кредитом, оскільки договором передбачено сплату процентів, а відповідно, встановлений на період воєнного стану мораторій щодо реалізації предмета іпотеки на електронних торгах розповсюджується на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення рішенням суду у справі № 537/4473/20 і за таких умов на даний час немає можливості реалізувати предмет іпотеки на торгах.

Суд зазначає, що виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції. Виконання судових рішень є також невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь-якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи. Частиною першою ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами..

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч.1ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Згідно ч.2-3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до вимог п.1 ч.2 цієї статті виконавець зобов`язаний у тому числі здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно з ч. 4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч.5 ст. 18 цього Закону).

Згідно частин четвертої, сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, який неодноразово продовжувався та діє на сьогодні.

Відповідно до абз.1 п. 5 - 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Процедура звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів передбачає проведення сукупності передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій, які державний виконавець зобов`язаний вжити для примусового виконання рішення до етапу безпосередньої реалізації предмета іпотеки, у тому числі опис та арешт майна, проведення оцінки цього майна. Будь-яких заборон на їх проведення законодавством не встановлено, більш того, їх не проведення державним виконавцем суперечить положенням пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує права стягувача на своєчасне та ефективне виконання судового рішення. При цьому положення п. 5-2 розділу VI «Прикінцевих положень» ЗУ «Про іпотеку» зупиняють дію лише останнього кроку звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: примусову реалізацію з електронних торгів і лише щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2019 між ОСОБА_2 , як позичальником, та ОСОБА_1 , як позикодавцем, укладено письмовий договір позики, за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти у сумі 6000 доларів США на строк до 14 червня 2020 року. За умовами договору відсотки за користування позикою становлять 6% від суми позики щомісячно до 25-го числа (п.2.2. договору), за порушення строків по сплаті відсотків позичальник зобов`язувався сплачувати пеню у розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення (п.5.3 договору). В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 14.08.2019, в тому числі зі сплати основного боргу та відшкодування збитків, які можуть бути завдані порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору, можливих витрат іпотекодержателя та майбутніх вимог з договору позики, між ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 . Сторонами договору іпотеки визначено за домовленістю, що ринкова (заставна) вартість предмета іпотеки становить 200000 грн.

На переконання суду договір позики, зобов`язання за яким було забезпечено договором іпотеки, не є споживчим кредитом. На момент укладення договору позики правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту регулювалися Законом України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017 року. Згідно Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення договору, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити, а споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (стаття 1 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на час укладення договору). Відповідно до п.2 ч.2 ст. 3 цього Закону він не поширюється на договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Отже, до даних правовідносин не підлягає застосуванню абз.1 п. 5 - 2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», оскільки спірне майно перебуває в іпотеці не за споживчим кредитом, а у забезпечення виконання зобов`язань за договором позики (не кредиту), укладеним між фізичними особами, а не кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити) та споживачем. Наявність у договорі позики, укладеному 14.08.2019 між ОСОБА_2 , як позичальником, та ОСОБА_1 , як позикодавцем, умови про сплату процентів за користування позикою не відносить такий договір до категорії договорів споживчого кредиту. З цих підстав суд приходить до висновку, що відмова приватного виконавця Скрипника В.Л. стягувачу у реалізації предмета іпотеки на торгах з підстав, викладених у листі від 12.08.2024, не відповідає вимогам закону, порушує його права та законні інтереси, які підлягають поновленню.

Згідно з ч.1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст.447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., що виразилися у відмові стягувачу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 73903472 вжити заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з примусового звернення стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 , та зобов`язати поновити порушене право ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повна ухвала складена 12.06.2025