Справа № 740/2450/20
Провадження № 2/740/8/25
УХВАЛА

іменем України

10 червня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарями судового засідання Кубрак Н.М., Пулинець Ю.О.,

за участю:

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Тандира Д.В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 - адвоката Кисіля В.Є. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ніжині у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО», ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, визнання недійсним договору оренди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення частини майна, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що передається у володіння та користування ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 через представника адвоката Тандира Д.В. звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО» та, з урахуванням поданої у жовтні 2020 року заяви про збільшення позовних вимог (т.1 а.с. 111), просить суд:

- усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, шляхом виселення товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО» із приміщення по АДРЕСА_1 та звільнення приміщення від особистих речей вказаного товариства;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО» привести у попередній стан нежитлове приміщення третього поверху по АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно встановлених перегородок;

- визнати недійсним договір оренди № 1 від 01.04.2012, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "АСПО".

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах зареєстровано право власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 .

В ході візуального обстеження 01.03.2020 приміщення встановлено, що на вхідній групі приміщення міститься вивіска ТОВ «АСПО». На третьому поверсі приміщення встановлено гіпсокартонні перегородки з дверима. У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою ТОВ «АСПО» зазначено буд.95, вул. Шевченка, м. Ніжин. У мережі Інтернет за посиланням найменування ТОВ «АСПО» і коду ЄДРПОУ останнього, місцезнаходження вказується також у буд. 95, вул. Шевченка, м.Ніжин.

Однак, жодних дозволів чи погоджень на розміщення ТОВ «АСПО» у приміщенні, реєстрацію ТОВ «АСПО» за вказаною адресою ОСОБА_1 не надавала. Договорів з ТОВ «АСПО» не укладала.

Надісланий 17.03.2020 до ТОВ «АСПО» лист-вимога про надання роз`яснень щодо правових підстав зайняття приміщення та його звільнення, залишено ТОВ «АСПО» без реагування.

Вважає, що наявні перешкоди у користуванні їй майном мають бути усунені виселенням ТОВ «АСПО» із займаного приміщення та приведення його у попередній стан шляхом демонтажу самовільно встановлених стін. Окрім заявлених позовних вимог, також просить визначити порядок виконання рішення суду і направити його до Центру надання адміністартивних послуг Виконавчого комітету Ніжинської міської ради для виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про місце знаходження ТОВ «АСПО» по вул. Шевченка, 95, м. Ніжин.

Договір оренди № 1 від 01.04.2012, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ "АСПО", за яким у користування ТОВ «АСПО» було передано нежитлові приміщення 13, 15, 17 по АДРЕСА_1 , укладений усупереч ст. 317, 358 ЦК України без погодження зі співвласником ОСОБА_1 , та порушує права ОСОБА_1 на спільне використання майна, що згідно ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є правовою підставою недійсності договору.

У відзиві на первісний позов та доповненні до відзиву (т.1 а.с. 231-244) ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

В обгрунтування зазначає, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2012 року погоджено порядок володіння і користування нежитловими приміщеннями № 2, АДРЕСА_2 , згідно з яким ОСОБА_1 користується торговим залом 2-12 площею 70,8 кв. м для зберігання товарів магазину та інших речей. Вхід до торгового залу зачинено на замок, ключі знаходяться у ОСОБА_1 , доступу до цього приміщення інші особи, включаючи ОСОБА_2 не мають. А ОСОБА_2 користується торговим залом 2-13 площею 72 кв. м, кабінетом 2-11 площею 9,4 кв. м, кабінетом 2-17 площею 10,4 кв. м. У торговому залі 2-13 площею 72 кв. м та кабінеті 2-17 площею 10,4 кв. м знаходиться ТОВ «АСПО». Вхід до приміщень здійснюється з тильної сторони будівлі. Такий порядок користування і володіння відповідає розподілу часток у праві власності на приміщення № 2, № 3, відповідно до якого ОСОБА_2 належить 14/25 часток у праві власності, а ОСОБА_1 11/25 часток. При цьому у правоустановлюючому документі (Свідоцтво про право власності на нерухомемайно НОМЕР_1 , видане Виконавчим коміттом Ніжинської міської ради 10.04.2009) зазначено, що кабінетом 2-11 площею 9,4 кв. м та кабінетом 2-17 кв. м ОСОБА_4 володіє в цілому одноосібно.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 щодо звільнення ТОВ «АСПО» займаних приміщень є безпідставними, оскільки: - порядок володіння і користування приміщеннями № 2, № 3, що знаходяться у спільній частковій власності був погоджений між співвласниками; - на початку 2012 року ОСОБА_1 була проінформована про укладення договору оренди з ТОВ «АСПО» і надала свою згоду на порядок користування спільними приміщеннями, внаслідок чого ОСОБА_1 за погодженням із ОСОБА_2 отримала можливість одноосібно використовувати більш привабливу фасадну частину приміщення торговий зал 2-2 площею 70,8 кв м; - існуючий порядок володіння та користування приміщеннями № 2, № 3 ОСОБА_2 відповідає її частці 14/25 в праві на спірні приміщення. Володіння та користування ОСОБА_2 торговим залом 2-13 площею 72 кв. м, кабінетом 2-11 площею 9,4 кв. м, кабінетом 2-17 площею 10,4 кв. м у відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України реалізовано шляхом надання права корситування частиною цих приміщень ТОВ «АСПО».

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди №1 від 01.04.2012 є безпідставними, оскільки: - заявлені з порушенням правил підсудності, адже мають вирішуватися за правилами господарського судочинства, а не в суді загальної юрисдикції, так як спірний договір оренди є господарським договором, з огляду на те, щ обув укладений і виконувався між юридичною особою ТОВ «АСПО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 протягом їх господарської діяльності; - строк позовної давності щодо визнання договору недійсним сплив, адже ОСОБА_1 з 2012 року було відомо про укладення договору оренди та зареєстроване місцезнаходження ТОВ «АСПО», і просить застосувати наслідки спливу позовної давності; - в користування ТОВ «АСПО» було передано одне з приміщень (кабінет 2-17 площею 10,4 кв. м, що належить ОСОБА_2 в цілому одноосібно, а тому визнання договору орендинедійсним суперечитиме право ОСОБА_3 на володіння і розпорядження приміщенням.

У відповіді на відзив на первісний позов (т.2 а.с. 3-5, 9-12) представник ОСОБА_5 адвокат Тандир Д.В., з посиланням на висновки Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі №344/5437/17, за якими об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка в майні, і право самостійного розпорядження часткою у праві власності не тотожне розпорядженню частиною майна, зазначає, що посилання ОСОБА_2 на положення ст. 358 ЦК України є не зовсім коректним, оскільки без припинення права спільної часткової власності співвласники мають частину права відповідну їх частці у праві власності на весь об`єкт нерухомого майна, а вказана стаття закріплює право співвласника на виділення останньому частки, яка є відповідною його частці. Також наведено доводи про безпідставність заяви про застосування позовної давності до позовної вимоги про визнання договору оренди недійсним, подання ОСОБА_2 відзиву на первісний позов з пропущенням встановленого судом строку, невідповідності змісту відзиву вимогам ЦПК України, недопустимості як доказу копії листа, поданою ОСОБА_3 разом з доповненням до відзиву та недоведеність тверджень ОСОБА_2 про те, що порядок користування спірними приміщеннями між співвласниками був погоджений.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення частини майна, що знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що передається у володіння та користування ОСОБА_2 (т.1 а.с. 181-185), та з урахуванням заяви її представника адвоката Кисіля Є.В. від 25.09.2024 (т.3 а.с. 106) просить суд:

- надати у володіння та користування ОСОБА_2 частину нежитлових приміщень № 2, № 3 в будинку АДРЕСА_1 кабінет 2-11 (пл. 9,4 кв. м), торговий зал 2-12 (пл. 70,8 кв. м), кабінет 2-17 (пл. 10,4 кв. м), котельню 3-1 (пл. 6,0 кв. м).

В обгрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є співвласниками нежилого приміщення № 2, № 3 загальною площею 275,9 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належить 14/25 часток, а ОСОБА_1 11/25 часток у праві власності на вказані приміщення. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було погоджено порядок володіння і користування приміщеннями № 2, № 3, згідно з яким ОСОБА_1 користується більш вигідним фасадним торговим залом 2-12 площею 70,8 кв. м у складі приміщень № 2, № 3 будівлі і користується входом до нього з фасадної сторони будівлі. ОСОБА_2 здійснює користування менш привабливим торговим залом 2-13 площею 72 кв. м у складі приміщень № 2, № 3 будівлі, здійснюючи доступ з тильної сторони будівлі. З огляду на досягнуту між співвласниками ОСОБА_1 і ОСОБА_3 щодо порядку користування приміщеннями домовленість, торгівельний зал 2-13 та приміщення кабінету 2-17 площею 10,4 кв. м було передано ФОП ОСОБА_2 в оренду ТОВ «АСПО» за договором оренди № 1 від 01.04.2012. ОСОБА_1 було достеменно відомо про передачу в оренду зазначених приміщень, починаючи з 2012 року, проти чого вона не заперечувала, оскільки такий порядок користування і володіння приміщеннями № 2, № 3 будівлі, що зберігався протягом останніх 8 років, був нею погоджений. Так, ОСОБА_1 протягом останніх 8 років безперервно здійснює одноосібне користування торговим залом 2-12 площею 70,8 кв. м у складі приміщень № 2, № 3 будівлі, зберігаючи там свої речі та товари магазину, а відтак своїми фактичними діями підтверджує існуюючу домовленість співвласників про порядок користування спільним майном відповідно до часток кожного співвласника. Позовні вимоги ОСОБА_1 свідчать про недобросовність ОСОБА_1 та зловживання своїми правами, суперечать її попередній поведінці, оскільки спрямовані на спричинення шкоди як співвласникові ОСОБА_2 , так і ТОВ «АСПО». Також зазначене свідчить про існування спору про порядок володіння та користування майном, що перебуває у спільній частковій власності приміщень № 2, № 3 будівлі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.06.2020 визначено для розгляду справи головуючого суддю Пантелієнко В.Г.

Ухвалою судді 19.06.2020 провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_5 до ТОВ "АСПО" відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду 24.09.2020 до участі у розгляді справи залучено ОСОБА_2 третьою особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачаза первісним позовом.

Ухвалою суду 05.10.2020 змінено процесуальний статус ОСОБА_2 на співвідповідачаза первісним позовом.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26.05.2021 ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.04.2021 про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті та відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 , скасовано в частині рішення про відмову у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 16.08.2021 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АСПО», ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 13.09.2021 задоволено заяву представника позивачки за первісним позовом адвоката Тандира Д.В. про відвід головуючої судді Пантелієнко В.Г.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 13.09.2021 визначено для розгляду справи головуючого суддю Карпуся І.М.

Ухвалою судді 15.09.2021 постановлено справу прийняти до провадження та повторно розпочати розгляд по суті.

Ухвалою суду 15.11.2021 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Тандира Д.В. про об`єднання позовних вимог, що вирішуються у даній справі, з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, провадження за яким здійснюється Ніжинським міськрайонним судом у цивільній справі № 740/5734/20, та призначено судову будівельно-технічну експертизу, а провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду 19.11.2021 провадження у справі відновлено у зв`язку з надходженням заяви представника позивача за первісним позовом про відвід головуючому судді. Суд дійшов висновку про необгрунтованість заяви про відвід, про що 19.11.2021 постановлено ухвалу.

Ухвалою суду у складі, визначеному за правилами ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України, 22.11.2021 у задоволенні заяви представника позивача за первісним позовом про відвід головуючого судді Карпуся І.М. відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10.06.2022 апеляційну скаргу адвоката Тандира Д.В. залишено без задоволення, а ухвалу від 15.11.2021 про призначення судової будівельно-технічної експертизи - без змін. Матеріали справи надійшли з апеляційного суду до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 06.07.2022.

Ухвалою суду 11.07.2022 провадження у справі зупинено на час проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду 16.08.2022 провадження у справі відновлено у зв`язку з надходженням клопотання судового експерта та призначено судове засідання.

У судовому засіданні 31.08.2022 протокольною ухвалою суду клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів задоволено. Висновок судової будівельно-технічної експертизи надійшов до суду 15.08.2024.

Протокольною ухвалою суду у судовому засіданні 28.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Тандира Д.В. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у справі №740/2900/22.

У судових засіданнях 28.01.2025 та 10.06.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Тандир Д.В. підтримав вимоги первісного позову та просив їх задовольнити, а у задовленні зустрічного позову просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 - адвоката Кисіль В.Є. підтримав вимоги зустрічного позову та просив їх задовольнити, а у задоволенні первісного позову - відмовити.

Представник ТОВ «АСПО» у судові засідання 28.01.2025 та10.06.2025 не з`явився, подав заяву, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити, справу розглядати у його відсутність (т.3 а.с. 125-126).

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом на підставі досліджених доказів, полягають у наступному.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками нежитлових приміщень № 2, АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 належить 14/25 часток нежитлових приміщень № 2, № 3, які складаються з частини: тамбура 2-1 площею 5,0 кв м; сходової клітини 2-2 площею 12,2 кв м; тамбура 2-3 площею 3,5 кв м; сходової клітини 2-4 площею 14,4 кв м; санвузла 2-5 площею 1,9 кв м; санвузла 2-6 площею 1,1 кв м; котельні 3-1 площею 6,0 кв м; сходової клітини 2-7 площею 14,9 кв м; сходової клітини 2-8 площею 14,6 кв м; сходової клітини 2-9 площею 15,0 кв м; допоміжного приміщення 2-10 площею 5,4 кв м; торгового залу 2-12 площею 70,8 кв м; торгового залу 2-13 площею 72,0 кв м; сходової клітини 2-14 площею 15,1 кв м; санвузла 2-15 площею 1,8 кв м; санвузла 2-16 площею 2,4 кв м; ганку а1; прибудови а; та в цілому кабінету 2-11 площею 9,4 кв м; кабінету 2-17 площею 10,4 кв м, загальною площею 147,9 кв м.

ОСОБА_1 належить 11/25 часток нежитлових приміщень № 2, № 3, які складаються з частини: тамбура 2-1 площею 5,0 кв м; сходової клітини 2-2 площею 12,2 кв м; тамбура 2-3 площею 3,5 кв м; сходової клітини 2-4 площею 14,4 кв м; санвузла 2-5 площею 1,9 кв м; санвузла 2-6 площею 1,1 кв м; котельні 3-1 площею 6,0 кв м; сходової клітини 2-7 площею 14,9 кв м; сходової клітини 2-8 площею 14,6 кв м; сходової клітини 2-9 площею 15,0 кв м; допоміжного приміщення 2-10 площею 5,4 кв м; торгового залу 2-12 площею 70,8 кв м; торгового залу 2-13 площею 72,0 кв м; сходової клітини 2-14 площею 15,1 кв м; санвузла 2-15 площею 1,8 кв м; санвузла 2-16 площею 2,4 кв м; ганку а1; прибудови а; загальною площею 128,0 кв м.

Право власності на спірний об`єкт нерухомості і частки в ньому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтверджується Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 09.04.2009 № 169 та Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 10.04.2009 (т.2 а.с. 129-130, т.1 а.с. 11-16, 186).

Згідно технічного паспорту спірні приміщення № 2, № 3 є нежитловими і розташовані у будинку АДРЕСА_1 , який має підвальне приміщення, перший поверх, другий поверх, мансарду, прибудови. Торговий зал 2-12 площею 70,8 кв м та торговий залу 2-13 площею 72,0 кв, які входять до складу приміщень № 2, № 3, розташовані на мансарді. Тамбури і сходові клітини розташовані на першому та другому поверхах і забезпечують доступ до мансарди (т.3 а.с. 28-55).

ОСОБА_2 зареєстрована як ФОП із 21.02.1995. Відомостей про припинення її підприємницької діяльності немає. Одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_2 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

ТОВ «АСПО» зареєстровано 20.04.1993. Вид діяльності діяльність у сфері архітектури.

Відповідно до п. 1.1. оспорюваного договору оренди, укладеного 01.04.2012 між орендодавцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «АСПО», орендодавець діючи в якості власника спільної власності із визначенням особистих часток передає орендарю в строкове оплатне користування без права викупу для розміщення офісу частину нежитлових приміщень № 13, № 15, № 17, а саме мансарду, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (третій поверх) загальною площею 84,2 кв м. (т.1 а.с. 79-91).

Тобто, за даним договором ФОП ОСОБА_2 надано в оренду ТОВ «АСПО» кабінет 2-17 площею 10,4 кв м, право власності на який в цілому зареєстровано за ОСОБА_2 , а також торговий зал 2-13 площею 72,0 кв м і санвузол 2-15 площею 1,8 кв м, право власності на які в рівних частках по має ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У пункті 1.2. цього договору ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «АСПО» погодили, що об`єкт оренди буде використовуватися орендарем для розміщення у ньому офісу.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди від 01.04.2012 суд, наводячи мотиви свого рішення щодо обгрунтованості доводів ОСОБА_3 про заявлення цієї вимоги з порушенням правил підсудності, зазначає, що вирішуючи належність спору про визнання цього договору недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з`ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа ОСОБА_2 : як фізична особа чи як фізична особа-підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Положення пункту 1 частини 1 статті 20 ГПК України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи, оскільки передбачають, що у спорах, які виникають з господарських договорів, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрована як ФОП із 21.02.1995. Відомостей про припинення її підприємницької діяльності немає. Одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_2 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

ТОВ «АСПО» зареєстровано 20.04.1993. Вид діяльності діяльність у сфері архітектури.

Відповідно до п. 1.1. оспорюваного договору оренди, укладеного 01.04.2012 між орендодавцем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та орендарем ТОВ «АСПО», орендодавець діючи в якості власника спільної власності із визначенням особистих часток передає орендарю в строкове оплатне користування без права викупу для розміщення офісу частину нежитлових приміщень № 13, № 15, № 17, а саме мансарду, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , (третій поверх) загальною площею 84,2 кв м. (т.1 а.с.79-91).

У пункті 1.2. цього договору ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «АСПО» погодили, що об`єкт оренди буде використовуватися орендарем для розміщення у ньому офісу.

Отже, оспорюваний договір оренди укладено між відповідачами за первісним позовом як суб`єктами господарювання та в ході проведення ними господарської діяльності.

За таких обставин суд доходить висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди приміщення, укладеного 01.04.2012 між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «АСПО», стосується оспорення господарського договору, за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди від 01.04.2012 підлягає закриттю.

Суд роз`яснює позивачці за первісним позовом ОСОБА_1 , що дана позовна вимога повинна розглядатися у порядку господарського судочинства.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавчий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За позовну вимогу про визнання договору оренди недійсним сплачено судовий збір в сумі 840 грн, про що свідчить дублікат квитанції від 04.10.2020 № 0.0..1 (т.1 а.с.114).

Таким чином, підлягає поверненню позивачу судовий збір в сумі 840 грн.

Разом з цим, як встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідного клопотання не надходило.

Тому судовий збір в сумі 840 не повертається, але може бути повернений ухвалою суду за відповідним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди №1 від 01.04.2012, що укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю «Архітектурна співавторська проектна організація «АСПО», - закрити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у порядку цивільного судочинства не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з проголошення.

Суддя І.М. Карпусь