Провадження №2-зз/369/42/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Козак І. А.,

при секретарі Гордієнко С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савченко Вікторії Сергіївни про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі

№ 369/10615/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області на розгляді перебувала цивільна справа № 369/10615/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири.

13 червня 2025 року до суду звернулася представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Савченко Вікторія Сергіївна із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову до пред`явлення позову у цивільній справі № 369/6419/19.

Свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Горбового В.А. про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі № 369/6419/19 було задоволено частково.

В якості забезпечення позову накладено арешт на квартиру

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

14 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування реституції, вилучення (скасування) державної реєстрації права власності на квартиру, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі № 369/10615/19.

21 листопада 2019 року ОСОБА_3 подав позов третьої особи із самостійними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, який був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування реституції, вилучення (скасування) державної реєстрації права власності на квартиру, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності відмовлено.

Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задоволено.

Встановлено факт спільного сумісного проживання та ведення спільного сімейного бюджету без реєстрації шлюбу з вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано недійсним Договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 2864 приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Дудкіною Н.В., вилучивши (скасувавши) реєстраційний запис № 2864 про державну реєстрацію Договору дарування квартири АДРЕСА_1 .

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано право власності та розділено в рівних частинах по (50%) частці кожному на квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу адвоката Савченко В.С. в інтересах ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ змінено шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року.

Зважаючи на те, справу вирішено по суті, рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 червня 2013 року в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову, постанова Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року та постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року в частині відмови

ОСОБА_3 у задоволенні позову, набрали законної сили, підстави для подальшого застосування заходів забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Савченко В. С. просить суд заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року по справі № 369/6419/19 скасувати.

Заходи забезпечення позову, а саме арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24 зняти, арешт скасувати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від

13 червня 2025 року клопотання передано на розгляд судді Козак І. А.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 адвоката Горбового В.А. про забезпечення позову до пред`явлення позову у справі № 369/6419/19 було задоволено частково.

В якості забезпечення позову накладено арешт на квартиру

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

14 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування реституції, вилучення (скасування) державної реєстрації права власності на квартиру, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2019 року було відкрито провадження у справі № 369/10615/19.

21 листопада 2019 року ОСОБА_3 подав позов третьої особи із самостійними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, який був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про визнання недійсним договору дарування квартири, застосування реституції, вилучення (скасування) державної реєстрації права власності на квартиру, визнання права власності та поновлення державної реєстрації права власності відмовлено.

Позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задоволено.

Встановлено факт спільного сумісного проживання та ведення спільного сімейного бюджету без реєстрації шлюбу з вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано недійсним Договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 2864 приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Дудкіною Н.В., вилучивши (скасувавши) реєстраційний запис № 2864 про державну реєстрацію Договору дарування квартири АДРЕСА_1 .

Визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано право власності та розділено в рівних частинах по (50%) частці кожному на квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу адвоката Савченко В.С. в інтересах ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами

ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н.В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дудкіна Н. В. про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ змінено шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 травня 2025 року.

Згідно із ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно вимог ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Також слід зазначити, що ст. 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, та, приймаючи до уваги той факт, що розгляд справи, в рамках якої вживалися заходи забезпечення позову було закінчено, обставини у справі свідчать про відсутність достатніх підстав для наявності на даний час вжитих ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року у справі

№ 369/6419/19 заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, а тому суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову до пред`явлення позову, застосовані у даній справі, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 158, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Савченко Вікторії Сергіївни про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі

№ 369/10615/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування квартири, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позовудо пред`явлення позову, вжиті ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2019 року у справі

№ 369/6419/19, шляхом зняття арешту, накладеного на вартиру № 14, що знаходиться в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ірина КОЗАК