РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року

м. Рівне

Справа № 572/1544/24

Провадження № 22-ц/4815/444/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 04.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №3699028, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, який відповідач не повернув.

13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір №07Т у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив позивачу право вимоги до відповідача.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань.

Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №3699028 в розмірі 47000 грн.

Посилаючись на норми ЦК України, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 17000 (сімнадцять тисяч) грн. заборгованості за кредитним договором №3699028 від 04.05.2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 875 (вісімсот сімдесят п`ять) грн. 45 коп. судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у зв`язку з порушенням місцевим судом норм процесуального права, незастосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не надав належних доказів укладення кредитного договору. Апелянт вказує, що кредитний договір як і анкету-заяву не підписувала, грошових коштів не отримувала, електронного цифрового підпису не виготовляла, електронний кабінет на сайті кредитора не реєструвала.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

28 травня 2025 року від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи за участю сторін. В її обґрунтування вказано, що відповідач хоче безпосередньо надати пояснення суду.

Стаття 368 ЦПК України визначає порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції.

З огляду на частину першу цієї статті, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною третьою встановлено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Встановлено, що позивачем заявлена одна позовна вимога майнового характеру у розмірі 47000 грн., що є меншим ніж 30 розмірів прожиткового мінімуму. Предметом позову є стягнення заборгованості, тобто справа не віднесена до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Враховуючи викладене, характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування та зважаючи на конкретні обставини у справі, апеляційна скарга підлягає до розгляду в апеляційному порядку без виклику учасників справи, тому клопотання про проведення судового засідання з викликом (повідомленням) учасників до задоволення не підлягає.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У частині другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію" та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Звертаючись з позовом ТОВ "Діджи Фінанс" надало копію електронного Договору про споживчий кредит №3699028 від 04 травня 2021 року сторонами якого є первинний кредитор ТОВ "Мілоан" та відповідач ОСОБА_1 .

Вказаний договір містить персональні дані позичальника: ПІБ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: НОМЕР_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; телефон: НОМЕР_3

Також надана анкета-заява на кредит №3699028 від 04 травня 2021 року, яка додатково містить відомості про дату народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіту та місце роботи.

При цьому відповідач не заперечує достовірність таких відомостей, однак не пояснює, яким чином такі персональні дані отримані кредитором, чи оскаржувався факт їх обробки без згоди особи.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно платіжного доручення №45388239 від 04.05.2021 року ТОВ "Мілоан" через банк ТОВ ФК Елаєнс здійснило переказ 10000 гривень на банківську картку ОСОБА_1 з № НОМЕР_4 , згідно договору 3699028.

Суд враховує, що за матеріалами справи відповідач не зверталась до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій, не спростовувала приналежність банківської картки, не надавала інформації з бюро кредитних історій, зокрема про фінансовий номер.

З огляду на наявність поданих позивачем фактичних даних, які у своїй сукупності з іншими доказами переважають над засобами доказування, поданими відповідачкою, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не спростувала факту наявності кредитних відносин між сторонами.

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27.09. 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 09 грудня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.