Справа № 756/6365/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В. ,

при секретарі - Вигівська В. В., розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовною заявою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича в інтересах боржника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича в інтересах боржника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_3: ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання наказу № 910/15018/19, виданого 23.11.2022 Господарським судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО» заборгованості у розмірі 869 657,83 грн.; ВП № НОМЕР_5 з примусового виконання наказу № 910/15018/19, виданого 31.07.2023 Господарським судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУСАГРО» заборгованості у розмірі 4962,00 грн.

В межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_6 приватним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з громадянкою ОСОБА_2 з 25 листопада 2015 року відповідно до актового запису про шлюб № 2425. Приватним виконавцем перевірено та встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, за ОСОБА_2 у період шлюбу зареєстровано:

- квартиру, загальною площею 48,9 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта 000, право власності з 16.04.2024;

- квартиру, загальною площею 76,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта 000, право власності з 19.04.2023.

У позовній заяві приватний виконавець вказує, що вищезазначене нерухоме майно ОСОБА_2 набула під час шлюбу з ОСОБА_1 , а тому є підстави вважати, що 1/2 частина такого нерухомого майна належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що відповідно до частини 6статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, а у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця, приватний виконавець звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визначити частку боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , у майні, а саме:

- 1/2 частину у квартирі, загальною площею 48,9 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта 000,

- 1/2 частинку у квартирі, загальною площею 76,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта 000, якими він володіє спільно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код РНКОПП НОМЕР_2 , адже таке належить їм на праві спільної сумісної власності.

Разом із позовною заявою, приватним виконавцем було подано заяву про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань у виконавчому проваджені, та подружжям можуть вчинятися дії щодо виведення майна з власності. Відтак, просить накласти арешт на 1/2 частину квартир, право власності на які у розмірі 100% наразі зареєстроване за ОСОБА_2 .

На підставі ст.153 ч.1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає за необхідне частково задовольнити заяву, зважаючи на таке.

Так, встановлено, що з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №2-591/11(провадження №14-31цс21), відповідно до якої виконавець наділений повноваженнями на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), та спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна, приватний виконавець просить визначити частку у спільному майні подружжя.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на потенційну частку у нерухомому майні, адже такий захід унеможливить наступну перереєстрацію майна на інших осіб.

Отже, у випадку відчуження майна відповідачкою ОСОБА_2 , стане відсутнім майно, за рахунок якого буде можливе виконання судового рішення, за яким боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду

у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження

№ 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №422377432 від 11.04.2024 вбачається, що ОСОБА_2 є власницею квартири, загальною площею 48,9 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта 000, та квартири, загальною площею 76,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта 000.

Відповідно до Актового запису про шлюб, ОСОБА_2 є дружиною боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 .

Відомості про розірвання шлюбу наразі відсутні.

Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій осіб, які за час розгляду справи можуть продати чи знецінити майно тощо.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом враховано, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, свідчать про те, що дійсно існує спір та може виникнути реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Арешт майна, який накладається судом для забезпечення позову, має на меті забезпечити можливість подальшої перереєстрації права власності на це майно, у разі задоволення позову.

Конкретний захід забезпечення позову є співмірним позовній вимозі, адже при його застосуванні забезпечується збалансованість інтересів сторін. Захід забезпечення позову має тимчасовий характер і його вжиття не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви приватного виконавця про арешт часток спірних квартир.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 149-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича про забезпечення позову у справі за позовною заявою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича в інтересах боржника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, - задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частину квартири, загальною площею 48,9 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 000, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Накласти арешт на 1/2 частину квартири, загальною площею 76,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта 000, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяТ. В. Войтенко