Справа № 744/264/25
Провадження № 2/744/240/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Кекух А. А.,

розглянувши цивільну справу № 744/264/25 за позовом

представника позивача: ОСОБА_1

в інтересах

позивача: ОСОБА_2

до

відповідача: фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ»

про

вимоги позивача: розірвання договору оренди землі,

за участі

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «КГ АГРО»

у відкритому судовому засіданні, проведеному за участі представника позивача Тібеж К. І. (в режимі відеоконференції) та представника відповідача Пінчук К. О. (в режимі відеоконференції), а також за неприсутності позивача ОСОБА_2 та представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 пред`явила позов до відповідача, фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ», в якому просила розірвати договір оренди землі б/н від 01.12.2021, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером :07:001:1788, яка розташована на території Семенівської міської ради Чернігівської області, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також просила стягнути суму боргу за несплату орендної плати та пеню за договором оренди. В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що позивач має у приватній власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,0000 га, з кадастровим номером :07:001:1788, яка розташована на території Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (за межами села Лосівка). Вказане право приватної власності на земельну ділянку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 01.12.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який відповідно до вимог законодавства був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до договору оренди землі б/н від 01.12.2021 об`єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер :07:001:1788, загальною площею 2 гектара, яка розташована на території Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (за межами с. Лосівка). Договір оренди визначає, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (за межами села Лосівка). Вказаним Договором, а саме п. 4.2, був встановлений строк для здійснення Орендарем орендної плати, що становить до 31 грудня кожного року оренди. Також відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №292983386 від 28.12.2021 по земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:1788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247, 01.12.2021 було зареєстровано право оренди земельної ділянки за відповідачем строком на 10 років. Пунктом 4.1 вказаного Договору вказано, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та становить 5217,39 грн. (в т. ч. ПДФО 939 гривень 13 копійок та військовий збір 78 гривень 26 копійок), що складає 18,7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 4.3 Договору передбачено, що розмір орендної плати, а також порядок її обчислення, може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін. Так, позивачем було надано відповідачу реквізити свого банківського рахунку. Проте за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :07:002:1788 відповідачем не було сплачено жодного разу, починаючи з дати підписання оспорюваного Договору, тобто з 01.12.2021 року. Зокрема, в порушення вказаних пунктів договору оренди відповідачем не було здійснено оплату орендної плати позивачу, починаючи з дати підписання Договору. Таке порушення, відповідно до чинного законодавства України, визначається як систематичне порушення умов Договору. Відповідно до п. 12.4 Договору дія Договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із Сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Позивач неодноразово намагався в телефонному режимі звернутися до відповідача з метою отримання несплаченої орендної плати та розірвання договору за згодою сторін, але ці намагання не принесли жодного результату. Саме тому позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року первісний позов залишався без руху (а.с. 33 34).

За виправленим позовом, поданим до суду на виконання ухвали судді щодо залишення первісного позову без руху, сторона позивача просила, поряд з розірванням вказаного вище договору оренди землі, стягнути з фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ» заборгованість на користь ОСОБА_2 за невиконання договору оренди землі від 01.12.2021 в сумі 17990 гривень 17 копійок, з якої: 16086 гривень 97 копійок сума боргу за несплату оренди землі; 1903 гривні 20 копійок пеня за договором оренди землі (а. с. 38 43).

За приведеним вище виправленим позовом (далі позовом) ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у цивільній справі (ухвала на а. с. 48 49).

Ухвалою судді Семенівського районного суду Чернігівської області від 13 травня 2025 року за клопотання сторони відповідача було залучено у справі третю особу товариство з обмеженою відповідальністю «КГ АГРО», яке є суборендарем земельної ділянки, розірвання договору щодо оренди якої є предметом спору ( а. с. 92 93).

Відповідачем за підписом представника відповідача, адвоката Пінчук Ксенії Олександрівни, через підсистему «Електронний суд» подавався відзив на позовну заяву з пропозицією врахувати викладене у ньому при вирішенні спору. У відзиві, зокрема, було зазначено про те, що 01.12.2021 між ОСОБА_2 (надалі - Орендодавець/Позивач) та Фермерським господарством «Лосьове» (надалі - Орендар/Відповідач) укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого, Орендодавець набув у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,0 га кадастровий номер :07:001:1788 на території Семенівської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пункту 3.1. Договору оренди, останній укладено строком на 10 років. Пунктами 4.1, 4.2 Договору оренди Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та становить 5217,39 грн. (у тому числі ПДФО 939,13 грн. та військовий збір 78,26 грн.), що складає 18,7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди. Відповідач не заперечує того факту, що з моменту укладення договору орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачувалась, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 16086,95 грн. Проте, Відповідач не вбачає своєї вини у неналежному виконанні умов договору оренди землі. Справа в тому, що у реквізитах Договору оренди землі вказано лише ПІБ Орендодавця - ОСОБА_2 та його РНОКПП. Реквізити розрахункового рахунку для перерахунку орендної плати відсутні у Договорі оренди, так само Позивач ОСОБА_2 не надавав Відповідачу жодної заяви з вказаними реквізитами для сплати орендної плати. Позивач ОСОБА_2 жодного разу не телефонував посадовим особам Відповідача з приводу виплати орендної плати та жодного разу не направляв претензії. У разі, якщо б Позивачем було повідомлено реквізити рахунку для оплати орендної плати, така орендна плата була б перерахована. Натомість Відповідачу неодноразово телефонувала мати Позивача ОСОБА_3 з проханням виплатити суму заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою Позивача на її розрахунковий рахунок. У відповідь на це, голова фермерського господарства повідомив, що виплата орендної плати можлива виключно на розрахунковий рахунок Позивача та попросив надати його реквізити. Відтак, твердження представника Позивача стосовно того, що саме Позивач неодноразово звертався до Відповідача і більш того надавав Відповідачу заяву із вказаними реквізитами для перерахунку орендної плати не відповідають дійсності. Наголошуємо на тому, що Відповідач зацікавлений у збереженні договірних відносин із Позивачем та виконанні свого обов`язку зі сплати орендної плати, проте не має жодних засобів зв`язку із Позивачем чи його банківських реквізитів. Звертаємо увагу суду на те, що навіть у позовній заяві не вказано засобів зв`язку із Позивачем. Замість цього, зазначено контактний номер телефону Представника позивача, що також наразі унеможливлює зв`язок із Позивачем для врегулювання спірних питань у позасудовому порядку. Щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок. В силу дії частин 3 та 4 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Разом з тим, за частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Водночас, для застосування норми статті 651 Цивільного кодексу України з метою дострокового розірвання договору суд повинен встановити таке порушення умов невиконання сторонами обов`язків, передбачених договором, яке має істотний характер з огляду на завдану шкоду, що позбавляє іншу сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, в сукупності з усіма обставинами спірних правовідносин. У свою чергу істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною є різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» - позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 19 Цивільного кодексу України особа має право на самозахист свого цивільного права від порушень і протиправних посягань. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Водночас частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином, частина друга статті 651 Цивільного кодексу України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушення має істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності. Оскільки частина друга статті 651 Цивільного кодексу України вказує на те, що договір може бути розірвано і в деяких випадках, передбачених законом або договором, то і в цьому випадку має застосовуватись критерій істотності порушення договірних умов. Одним із факторів, що може братися до уваги, є питання про те, наскільки боржник, який порушив договір, реально заінтересований у збереженні договору. Відповідач визнає факт порушення умов договору оренди землі, але вважає, що порушення умов договору оренди відбулось не з його вини, а через ненадання Позивачем реквізитів для оплати орендної плати (роздруківка відзиву на а.с. 55 57).

Представником позивача, адвокатом Тібеж Катериною Ігорівною, подавалася до суду відповідь на відзив через підсистему «Електронний суд», за змістом якої стороною позивача зазначено дані щодо підтримання позовних вимог та повідомлено суду дані, зокрема, у частині відсутності нібито контактного телефону позивача, на який є посилання у відзиві, а саме про те, що відповідачем було вказано про ненадання банківських реквізитів Позивача, відсутності номеру телефону ОСОБА_2 , а наявності лише телефону представника. Так, як стверджує представник позивача, дійсно в позовній заяві було вказано номер телефону лише адвоката Тібеж К. І., оскільки Позивач, починаючи з 2022 року, перебуває на службі в лавах ЗСУ та виконує бойові завдання, в тому числі на території Дніпропетровської області, а тому виходити на контакт за допомогою мобільного зв`язку чи вирішувати інші питання немає можливості, через що звернувся до адвоката. Крім того, адвокат Тібеж К. І. є представником ОСОБА_2 без обмежень, внаслідок чого вправі вести переговори, вирішувати питання в досудовому порядку, в тому числі представляти інтереси позивача в суді. Однак ні голова ФГ «ЛОСЬОВЕ», ні представник адвокат Пінчук К. О., знаючи контакти, не звернулись до ОСОБА_1 з пропозицією погашення заборгованості по договору оренди чи проханням надати банківські реквізити позивача (роздруківка відповіді на відзив на а. с. 64 66).

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача, адвокат Тібеж Катерина Ігорівна, котра перебувала поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позов підтримала повністю, пояснивши, що вона по суті притримується доводів сторони позивача, наведених у позові.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача, Пінчук Ксенія Олександрівна, котра теж перебувала поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, позов визнала частково та пояснила по суті про те ж, що і викладено у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю «КГ АГРО», у судове засідання свого представника не направила, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (у матеріалах справи мається довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету щодо отримання судової повістки), причин неявки представника суду не сповістила.

Суд, вислухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин.

Між позивачем та відповідачем дійсно виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії договору оренди землі б/н від 01 грудня 2021 року (а. с. 13-14), за змістом якого орендодавець (сторона позивача) за плату передав орендареві (відповідачеві) земельну ділянку у володіння і користування на строк 10 років.

При цьому орендар (відповідач) зобов`язаний використовувати земельні ділянки відповідно до умов договорів та положень земельного законодавства як це слідує з вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі».

Втім, відповідач (орендар) зовсім не сплатив стороні позивача (орендодавцеві) передбачений договором річний розмір орендної плати за значний період часу (строк прострочення 01.12.2012 2024 (розрахунок сторони позивача на а. с. 8 на звороті), чим суттєво порушив істотні умови укладеного договору оренди землі, окреслені в п. 4.2 договору № б/н від 01 грудня 2021 року, згідно із якими орендна плата має бути внесена до 31 грудня кожного року оренди.

Згідно із приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути, поряд з іншим, розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки у частині сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика судів касаційної інстанції.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

Також Верховний Суд у постанові у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) деталізував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є теж підставою для розірвання такого договору, оскільки відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Подібний висновок викладений й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому зауважено, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість.

За таких обставин, оскільки відповідачем вчинені суттєві порушення прав сторони позивача за договором оренди землі, що полягають в систематичній несплаті орендної плати щонайменше за два роки, позов у частині розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню на підставі положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Також підлягає задоволенню, з огляду на вимоги приведеного вище п. 4.2 договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем, позовна вимога про стягнення заборгованості з орендної плати згідно із розрахунком позивача (а.с. 8 на звороті), який суд вважає правильним. До того ж суд констатує, що означена сума в 16086 гривень 97 копійок заборгованості по орендній платі відповідачем безкомпромісно не оспорюється.

Підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення 1903 гривні 20 копійок пені за невиконання договору оренди землі б/н від 01 грудня 2021 року у відповідності до даних розрахунку позивача (а. с. 8 на звороті), помилок в якому суд не знаходить, адже стягнення пені у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення передбачено п. 4.5 вказаного договору оренди землі.

Таким чином, позов має бути задоволений повністю.

Зазначені у відзиві аргументи сторони відповідача не спростовують встановлених судом обставин та доводів сторони відповідача, викладених у відповіді на відзив, а тому судом при ухваленні цього рішення відхиляються.

Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до фермерського господарства «ЛОСЬВЕ» про розірвання договору оренди землі задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі № б/н від 01 грудня 2021 року, укладений на строк 10 (десять) років між ОСОБА_2 та фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер :07:001:1788), зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2021, номер запису про інше речове право 45975678.

Стягнути з фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ» () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) заборгованість що невиконання договору оренди землі у частині сплати орендної оплати № б/н від 01 грудня 2021 року в сумі 16086 (шістнадцять тисяч вісімдесят шість) гривень 97 копійок.

Стягнути з фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ» (код ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1903 (одну тисячу дев`ятсот три) гривні 20 копійок пені за невиконання договору оренди землі б/н від 01 грудня 2021 року .

Стягнути з Фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ» () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір, оплачений стороною позивача при пред`явленні позову, у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з Фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ» () на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: фермерське господарство «ЛОСЬОВЕ», місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 5, с. Лосьове Новгород-Сіверського району Чернігівської області, 15453, .

Третя особа: товариства з обмеженою відповідальністю «КГ АГРО» місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 13, селище міського типу Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області, 53600, .

Дата складання повного рішення 11.06.2025.

Суддя: О. І. Гнип