Справа № 128/1294/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 02.08.2014 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.04.2019 рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/18/19 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Дитина залишилась проживати з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно, з індексацією цієї суми відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.01.2019. На підставі вказаного рішення не було видано виконавчий лист та примусове стягнення за ним не проводиться.

На момент подання позовної заяви, позивач працевлаштована, однак її матеріальне становище значно погіршилося, що зумовлене необхідністю збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку із збільшенням віку дочки (витрати на навчання, лікування, оздоровлення, оплата спортивних занять, різноманітних гуртків), а також знеціненням аліментів в розмірі 1 500 грн, призначених судом на утримання дитини в 2019 році.

Також позивач зазначає, що дитина часто хворіє, має проблеми з зором, перебуває на диспансерному обліку у офтальмолога, лора (отоларинголога) та психіатра обласної дитячої лікарні.

Відповідач працевлаштований, проходить військову службу та отримує заробітну плату, на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків не має, будь-яких коштів на утримання дитини, крім аліментів, не надає. Вказане свідчить про зміну обставин, що впливають на розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, а тому, виходячи з закріплених норм Сімейного кодексу України, принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральних засад суспільства, розмір стягнутих аліментів підлягає збільшенню щомісячно, до повноліття дитини.

Позивач звертає увагу, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини був визначений в твердій грошовій сумі та у розмірі, який відповідав вимогам чинного на той час законодавства. У подальшому, майновий стан відповідача змінився, він призваний для проходження військової служби та отримує щомісячний дохід. Також, після ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн пройшло 6 років, розмір аліментів, який стягується з відповідача не може забезпечити потреби дитини. Мінімально гарантований розмір аліментів, який стягується на утримання дитини, також не забезпечує потреби дитини. Отже, змінились обставини, що впливають на розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Збільшення розміру аліментів та стягнення їх в частці від доходу відповідача, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить нормам Сімейного кодексу України, відповідатиме інтересам неповнолітньої дитини та принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини, який передбачає досягнення справедливого балансу між інтересами дитини і батьків, оскільки інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть переважати інтереси батьків, тому права батьків не можуть завдавати шкоди дитині, в тому числі порушувати право дитини на утримання (одержання коштів, необхідних для її життєдіяльності).

На підставі викладеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивача та відповідача, позивач просить суд збільшити розмір аліментів, який стягується з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 у справі № 128/18/19 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , з твердої грошової суми в розмірі 1 500 грн на 1/4 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1 3).

Ухвалою суду від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 19).

Відповідач 16.05.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що позов не визнає. На підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/18/19 з нього стягнено аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно, які він регулярно виплачує, заборгованості немає.

Відповідач просить врахувати суд ту обставину, що на даний час він не працює та періодично хворіє. Він перебуває на обліку у Дністровській філії Чернівецького обласного центру зайнятості як безробітний з 14.04.2025. Перебував у складі Збройних Сил України, однак звільнений з військової служби у відставку на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з 21.03.2025. 22.04.2024 відповідач одержав мінно-вибухову травму, вогнепальні осколкові поранення поперекової ділянки справа та правого передпліччя. Крім того, на його утриманні знаходиться непрацездатний батько.

Відповідач не має регулярного доходу та його матеріальний стан погіршився.

На підставі викладеного відповідач просить суд при винесенні рішення взяти до уваги аргументи, викладені у відзиві, та відмовити у задоволенні позову (а.с. 23 27).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про судове засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Сторони з 02.08.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення суду (а.с. 8 10).

В шлюбі у сторін по справі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 7).

За рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019по справі № 128/18/19 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, з індексацією цієї суми відповідно до закону, починаючи стягнення з 03.01.2019 до досягнення дочкою ОСОБА_5 повноліття (а.с. 8 10).

Відповідно до відповіді на заяву ОСОБА_1 за вх. № 6633/25 від 01.04.2025, наданої Вінницьким районним судом Вінницької області 01.04.2025, згідно матеріалів справи № 128/18/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів не міститься заява щодо видачі виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист по вказаній справі судом не видавався (а.с. 13).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 від 21.10.2024, за результатами огляду психіатрай встановлено діагноз, надано лікувальні та трудові рекомендації (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки Чернівецького обласного центру зайнятості від 07.05.2025, ОСОБА_2 зареєстрований як безробітній у Дністровській філії Чернівецького обласного центру зайнятості з 14.04.2025. Його дохід за період з 15.04.2025 по 30.04.2025 становить 800 грн (а.с. 28).

Згідно копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 278-ОС від 20.03.2025, солдата ОСОБА_2 звільнено з військової служби у відставку наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 16.03.2025 № 266-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців) з 21.03.2025, виключено зі списків особового вкладу та всіх видів забезпечення (а.с. 29).

Відповідно до копії довідки до свідоцтва про хворобу № 544 гарнізонної військово-лікарської комісії від 29.01.2025, майстер-сержанту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведено медичний огляд та встановлено діагноз, визначено, що поранення пов`язані із захистом Батьківщини. Непридатний до військової служби (а.с. 30).

Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), солдат ОСОБА_2 22.04.2024 одержав: Мінно-вибухова травма. Вогнепальні осколкові поранення поперекової ділянки справа та правого передпліччя (а.с. 31).

Відповідно до копії висновку лікаря нейрохірурга від 16.07.2024, ОСОБА_2 встановлено діагноз, рекомендована відпустка тривалістю 30 календарних днів (а.с. 32).

Згідно копії огляду з начальником офтальмологічного відділення ГВМКЦ (ЦКГ) ДПСУ від 12.07.2024, ОСОБА_2 встановлено діагноз, зазначено що він підпадає під дію статті № 28Б, 31Б, 26Б (а.с. 33).

Згідно копії пенсійного посвідчення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонером за віком (а.с. 34).

Відповідно до копії довідки Нелиповецького старостинського округу № 14 Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 07.05.2025 № 47, на утриманні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться непрацездатний батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу наведених норм закону слідує, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів. Окрім наведеного, закон вказує і на можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, за позовом одержувача аліментів. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Таким чином, положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України.

Визначаючись з наявністю підстав зміни способу стягнення визначеного рішенням суду розміру аліментів, що стягуються з відповідача, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, не довів належними та допустимими доказами наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають йому офіційно працевлаштуватись, на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості. Також відповідачем не надано суду достовірних доказів відсутності у нього заробітку (доходу), таких як довідки з Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України, та надана довідка про перебування відповідача на обліку як безробітнього з 14.04.2025 не є фактичним доказом відсутності у нього інших джерел доходу.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває батько, суд не вважає таким, що дає підстави для відмови у задоволенні позову, оскільки доказів того, що позивач сплачує кошти на утримання батька позивачем не надано, а надана суду довідка Нелиповецького старостинського округу № 14 Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області від 07.05.2025 № 47 не є належним та допустимим доказом перебування на утриманні відповідача його батька, та й взагалі не доводить потребу такого утримання, враховуючи, що згідно наданої копії пенсійного посвідчення він є пенсіонером та отримує пенсію за віком, розмір якої та недостатності забезпечення його прожитковим мінімумом відповідачем не доведено.

Крім цього, відповідачем не надано жодного доказу щодо його дійсного майнового стану, а саме належності відповідачу на праві власності нерухомого майна, транспортних засобів чи іншого цінного майна, з якого можливо отримувати дохід, а також наявності в нього нерегулярних доходів, за яких визначення аліментів в частці від доходу не відповідатиме інтересам дитини або поставить його в скрутне матеріальне становище.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність відомостей про наявність перешкод у стягненні аліментів з відповідача в частці від його доходу, суд вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто вказаними положеннями законодавства закріплено мінімальний гарантований розмір аліментів, який дитина має право отримати у будь-якому випадку незалежно від обставин, які можуть перешкоджати в реалізації такого майнового права.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 3 196 грн., тобто на даний час відповідач зобов`язаний утримувати дитину в розмірі, що становить 46, 93 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо визначення іншого способу стягнення аліментів з відповідача, а саме в частці від його заробітку (доходу), оскільки наявний розмір аліментів не забезпечує навіть мінімального гарантованого законом розміру аліментів. Враховуючи викладене та перш за все інтереси дитини, її право на належний рівень життя, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв`язку зі зміною способу стягнення аліментів,з дати набрання рішенням суду законної сили слід припинити стягнення за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 в цивільній справі № 128/18/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191,192 СК України, ст.ст. 141, 206,211, 223, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 по справі № 128/18/19.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно,але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З дати набрання рішенням суду законної сили припинити стягнення за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09.04.2019 в цивільній справі № 128/18/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліментівна користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 16.06.2025.

Суддя: