Справа № 752/4855/16-ц
Провадження №: 6/752/197/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Осадчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Приватбанк», ОСОБА_1 , Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Приватбанк», ОСОБА_1 , Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування поданої заяви представник заявника послався на те, що на виконанні у Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_1, НОМЕР_2 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк.

28 березня 2024 року між АТ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ПК-280324, відповідно до умов якого АТ «ПриватБанк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й за кредитним договором № SAMDNWFC2.

07.11.2024 року первинний кредитор АТ КБ "ПриватБанк" повернув на депозитний рахунок Відділу кошти у розмірі: 11 105,69 грн з призначенням: «Помилково перераховані кошти за кредит реф. SAMDN7381, ІПН НОМЕР_4, який відступлений ТОВ ФК "Кредит-Капітал" , к.д. 8015891; ВД №752/4855/16-ц 07.09.2016 ОСОБА_1 14.03.1988 ВП НОМЕР_3 Кошти за ВД стягнутi на користь стягувача», що були стягнути після відступлення право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та підлягають терміновому поверненню правонаступнику. Тобто станом на 26.12.2024 року перебуває сума коштів, яка згідно Договору факторингу №ПК-280324 належить Новому Кредитору - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», тому Товариство вимушене звернутися до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача з метою отримання коштів.

Просить суд замінити сторону виконавчого провадження - АТ «ПриватБанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 січня 2025 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник заявника та заінтересовані особи не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні повідомлялись належним чином. Представник заявника просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

З урахуванням частини третьої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні за відсутністю представника заявника та заінтересованих осіб.

Розглянувши подану заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 06.05.2016 Голосіївським районним судом міста Києва ухвалене рішення по справі №752/4855/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.07.2011 в сумі 11 105,69 грн. та судового збору у розмірі 1378,00 грн.

На виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 56166383 відкритого на підставі виконавчого листа №752/4855/16-ц.

28.03.2024 між Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ПК-280324, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» і до ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 12.07.2011.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 28.03.2024 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боргових зобов`язань від 28.03.2024, що відповідає приписам п. 10.1 договору факторингу від 28.03.2024 №ПК-280324. Згідно з Реєстром боргових зобов`язань від 28.03.2024 кількість основних договорів, за якими відступаються права вимоги складає 79334.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору від 28.03.2024 № ПК-280324 АТ КБ «Приватбанк» передало ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону № 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). Отже, наведене в ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у цій справі тлумачення стосується лише ситуації, коли виконавче провадження відкрите як юридичний процес, а його сторони набули відповідних прав як сторони відкритого виконавчого провадження. Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом про виконавче провадження, то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 (провадження №14-197цс21) (пункти 71-89).

Суд зазначає, що вищенаведені положення кореспондуються з положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

За таких підстав, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 12.07.2011 року.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, враховуючи те, що факт переходу до заявника права вимоги до боржника вказаної вище заборгованості підтверджується належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про доведеність вимог заяви, так, як наслідок, про наявність правових підстав для її задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 76-81, 83, 258-260, 442, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/4855/16-ц стягувача Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 3-й поверх) за правом вимоги до ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили згідно статті 261 Цивільного процесуального кодексу України з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду за правилами, встановленими статтями 354-356 Цивільного процесуального кодексу України, протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя А.О. Митрофанова