Провадження 2-о/681/53/2025
УХВАЛА

"11" червня 2025 р. м.Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А., розглянувши клопотання адвоката Ісмайлової Анни Вікторівни у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и л а:

26.05.2025 до Полонського районного суду Хмельницької області з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла за підсудністю вказана справа.

06.06.2025 адвокат Ісмайлова А.В., яка вказала себе представником заявника ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення квитанції про сплату судового збору.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

На підтвердження своїх повноважень до матеріалів позовної заяви адвокатом додано копію ордеру від 21.04.2025 серії ВА № 1109838.

Частиною 1 ст.58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із частиною першою статті 26 Закону №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордером є письмовий документ, що у випадках, установлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням і повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону №5076-VI).

Рада адвокатів України рішенням від 17 грудня 2012 року №36 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів.

Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги у новій редакції і водночас надано дозвіл адвокатам України в строк до 01.01.2022 використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36.

При цьому, підпунктом 12.4 пункту 12 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, встановлено, що ордер повинен містити реквізити щодо назви органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Попередня редакція Положення про ордер на надання правової допомоги (Положення №36) аналогічно регулювала дане питання. Зокрема, відповідно до підпункту 15.4. пункту Положення ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону №5076-VI.

Типова форма ордера, наведена у додатку 1 до Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41, як і типова форма ордера на надання правової допомоги, наведена у додатку 1 до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36, містять реквізит «назва органу, у якому надається правова допомога».

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що національний законодавець чітко вказав на обов`язок адвоката вказувати в ордері судові органи, в яких він надає правову допомогу, зокрема в графі «Назва органу, у якому надається правова допомога».

Отже, у разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, в якому адвокат надає правову допомогу.

Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №826/6166/17, від 30.09.2019 у справі № 420/5275/18, від 20.12.2019 у справі №280/2426/19, від 30.11.2020р. у справі № 200/5106/20-а та інших.

На підтвердження повноважень представника позивача ОСОБА_1 адвокат Ісмайлова А.В. до матеріалів позовної заяви додала копію ордеру від 21.04.2025 серії ВА № 1109838, виданого на підставі договору про надання правової допомоги № 29 від 21.04.2025.

Разом з тим, у цьому ордері в графі «назва органу, у якому надається правова допомога» зазначено «Хмельницький міськрайонний суд», що не може підтверджувати повноваження адвоката на здійснення представництва прав, свобод та інтересів особи, якій надається правова допомога, саме у Полонському районному суді Хмельницької області.

Отже, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги позивачу у Полонському районному суду Хмельницької області.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №9901/847/18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

У іншій постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/939/18 зроблено висновок про те, що якщо в ордері не зазначено конкретної назви суду, у якому адвокат надає правову допомогу, такий ордер не можна визнати документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. При цьому в ордері, який був предметом розгляду справи № 9901/939/18, зазначено, що адвокат надає правову допомогу у всіх органах, установах, організаціях та підприємствах, а також судах у всіх без винятку справах.

Згідно сформульованих висновків Великої Палати Верховного Суду, в разі надання адвокатом правової допомоги в суді в ордері має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

З огляду на викладене, у даному випадку клопотання в інтересах позивача подано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 183 ЦПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких підстав, оскільки клопотання підписано неуповноваженою на це особою, суд приходить до висновку про повернення його для адвоката Ісмайлової А.В.

При цьому суд роз`яснює, що повернення клопотання не перешкоджає повторному зверненню з ним до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

На підставі викладеного вище та керуючись ч.5 ст. 49, ст.183, ст. 258 - 261 ЦПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору повернути для адвоката Ісмайлової Анни Вікторівни без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А.Горгулько