Справа №720/575/25
06 червня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.
з участю секретаря Політнічук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Новоселицької міської ради, Слобідської гімназії Новоселицької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби,
Рішенням Новоселицького районного суду від 30.04.2025 року по вищевказаній цивільній справі було задоволено позовні вимоги.

Представник позивача звернулася до суду із заявою для винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Представник Слобідської гімназії Новоселицької міської ради в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відділу освіти Новоселицької міської ради в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає що необхідно винести додаткове рішення.

Судом встановлено, що в провадженні Новоселицького районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Новоселицької міської ради, Слобідської гімназії Новоселицької міської ради про визнання протиправним та скасування наказу про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби.

Рішенням суду від 30.04.2025 року по даній справі було задоволено позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання правової допомоги без номеру від 30.01.2025 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Морар Варею Михайлівною та додатки до вищевказаного договору від 27.12.2018 року, від 29.01.2018 року, 31.12.2020 року, від 30.01.2025 року.

Відповідно до акту виконаних робіт від 26.02.2025 року встановлено, що адвокатом було надано послуги за договором про надання правової допомоги від 30.01.2025 року на загальну суму 12000 гривень стосовно ОСОБА_1 по справі про скасування наказу про припинення виплати середнього заробітку на період проходження військової служби.

Згідно вищевказаного акту встановлено, що адвокатом Морар В.М. згідно вищевказаного договору було надано такі послуги: первинна консультація, опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), оформлення договору про надання правової допомоги на суму 4000 гривень, підготовка та формування позовної заяви, знімання ксерокопій додатків (документів) до позовної заяви на суму 6000 гривень, представництво інтересів в суді 2000 гривень.

Верховний суд в постанові від 13 березня 2025 року у справі №275/150/22 вказав, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі №904/3583/19 вказано, що: «у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Судами також не враховано, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України (на підставі якої прийнято рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу) суд може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі обґрунтування нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Враховуючи те, що заперечень щодо витрат на правову допомогу відповідачі не подали, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу професійну допомогу в розмірі 12000 гривень, які були документально підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Стягнути із відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: