Справа № 502/898/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О. А.,

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради

про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .Перед смертю ОСОБА_2 заповітів на своє майно не складав, тому спадкування відбувалось за законом. Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складалося з частини житлового будинку АДРЕСА_1 ) в спільній сумісній власності. Інша частина вказаного житлового будинку в спільній сумісній власності належала його дружині ОСОБА_3 .Після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не відкривалась, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру від 12.05.2018 року. Тому спадкування відбувалось за законом. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла за законом, але належним чином не оформила його дружина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Перед смертю ОСОБА_3 заповітів на своє майно не складала, тому спадкування відбувалось за законом. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку АДРЕСА_1 ) в цілому, в якому частина належала їй як власнику відповідно до Свідоцтва про право власності від 15.10.1948 року, що підтверджується Довідкою БТІ №2333 від 22.06.2023 року та Витягом з Державного реєстру речових прав від 09.09.2024 року. Інша частина вказаного житлового будинку належала їй за спадщиною після смерті ОСОБА_2 .Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв, але належним чином не оформив її син ОСОБА_4 , оскільки звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується Інормаційною довідкою нотаріуса від 06.07.2023 року та Інформацією нотаріуса №165/02-14 від 02.08.2023 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 . Перед смертю ОСОБА_4 зробив заповіт на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я позивача. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку АДРЕСА_2 , який він успадкував, але належним чином не оформив після смерті ОСОБА_3 .На протязі 6-ти місяців з моменту відкриття спадщини позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Богачової Н.М. була відкрита спадкова справа №19/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.02.2022 року та Інформацією нотаріуса №165/02-14 від 02.08.2023 року. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/866/18 від 15.06.2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/1188/24 від 04.07.2024 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності від 15.10.1948 року на будівлю, за адресою: АДРЕСА_3 . Власниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 . Отримати Свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, а саме відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Тому позивачц рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Як спадкоємець за заповітом позивач має право на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 .

В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд:

- встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_2 ) в цілому ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за спадщиною після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після смерті першої в цілому ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А1- житловий будинок (загальна площа 54,1 кв. метра, житлова площа 31,4 кв. метра), літ. Б1-літня кухня, літ.В1- комора, літ. Г1 баня, літ. Д убиральня, №1-6;I- надвірні споруди в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його присутності та без присутності позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідносвідоцтва про укладення шлюбу від 22.03.1977 р., рос. « ОСОБА_5 » та рос. « ОСОБА_6 » зареєстрували шлюб 15.11.1940 року, про що зроблено актовий запис за № 69. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « ОСОБА_7 ».

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 26.04.2018 р., актовий запис № 3, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 17.08.2018 р., актовий запис № 21, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 від 21.12.2021 р., актовий запис № 743, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно заповіту посвідченого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченком М.Є. 12.05.2018 р. ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_1 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кол.113 та 129).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/866/18 від 15.06.2018 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області по справі №502/1188/24 від 04.07.2024 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що свідоцтво про право власності від 15.10.1948 року на будівлю, за адресою: АДРЕСА_3 , власниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 .

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок від 12.06.2023 року, житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , складається з: літ. А1 - житловий будинок (загальна площа 54,1 кв. метра, житлова площа 31,4 кв. метра), літ. Б1-літня кухня, літ.В1- комора, літ. Г1 баня, літ. Д убиральня, №1-6;I - надвірні споруди.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_2 (на теперішній час АДРЕСА_2 ) на праві спільної сумісної власності, яка належала їм відповідно до свідоцтва про право власності від 15.10.1948 року, що підтверджується Довідкою КП КМР БТІ №2333 від 22.06.2023 року та Витягу з Державного реєстру речових прав від 09.09.2024 року.

Згідно заяви спрямованої до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М. від 01.02.2022 р. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 68341398 від 01.02.2022 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., заповідачем є ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі 62404614 дата посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце посвідчення приватний нотаріус Юрченко М.Є.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68341453 від 01.02.2022 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що після смерті ОСОБА_4 01.02.2022 р. приватним нотаріусом Богачовою Н.М. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 69069842 та номером у нотаріуса 19/2022.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_2 ) в цілому ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за спадщиною після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після смерті першої в цілому ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1233 ЦК України, ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною задовольнити повністю.

Встановити факт належності житлового будинку в АДРЕСА_2 (колишня АДРЕСА_2 ) в цілому ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за спадщиною після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а після смерті першої в цілому ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 , який складається з: літ. А1- житловий будинок (загальна площа 54,1 кв. метра, житлова площа 31,4 кв. метра), літ. Б1-літня кухня, літ.В1- комора, літ. Г1 баня, літ. Д убиральня, №1-6;I - надвірні споруди, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников