Справа № 481/1378/21
Провадж.№ 2-др/481/2/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
09.06.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області
в складі головуючого - судді Вжещ С.І.,
при секретарі судового засідання Юхименко Т.М.,
представника позивача Лопатюк Ю.Л.,
представника відповідача Солода Р.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Новий Буг заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Солода Романа Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності,
У провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Солод Р.Г., в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені у ній.
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Лопатюк Ю.Л. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про зменшення розміру судових витрат на правову допомогу, посилаючись на обставини, зазначені у заяві, яку вона подала до суду 20.05.2025 року.
Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що 11.04.2025 року Новобузьким районним судом Миколаївської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності, відмовлено.
30.08.2024 року між адвокатом Солодом Р.Г. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги, 11.04.2025 року укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 30.08.2024 року.
Згідно п.2 Додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 30.08.2024 року вартість послуг адвоката за цією додатковою угодою та на виконання договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.08.2024 року, за домовленістю сторін, складає винагороду (гонорар), яка обчислюється та оплачується наступним чином: вартість юридичних консультацій, вивчення матеріалів справи, узгодження правової позиції, підготовка та складання Відзиву на позовну заяву та Заперечення (за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , Новобузька ДНК Миколаївської області) та направлення їх сторонам та до Новобузького районного суду Миколаївської області адвокатом, складає 8000 грн., участь в судовому засіданні 2000 грн., незалежно від його тривалості, оплачуються додатково, про що складається акт прийому-здачі виконаних робіт, подання клопотань в залежності від складності від 2000 грн. до 4000 грн.
З ордеру на надання правничої (правової) допомоги вбачається, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Солод Р.Г. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 30.08.2024 року.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою - третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво у суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема, пунктом чотирнадцятим Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна у принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає у забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта у цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню у разі порушення. Видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (стаття 19).
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом.
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
З урахуванням наведеного Верховний Суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; провадження № 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат.
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Як вбачається з матеріалів справи, дана справа за складність не є складною, та обємноюа тому в ній міститься небагато документів, які необхідно було опрацювати адвокату Солоду Р.Г. для написання відзиву на позовну заяву.
Представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Солодом Р.Г. в ході розгляду справи були подані заява про закриття провадження у справі, відзив на позовну заяву, заперечення, клопотання про залишення заяви без розгляду, зміст цих документів не можна вважати таким, який необхідно окремо оцінювати, як проведену роботу, оскільки, їхній зміст частково повторюється. Нових обставин, обґрунтувань адвокатом не наводилось.
Крім того, як вбачається з протоколів судових засідань, представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Солод Р.Г. брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з власних технічних засобів, що відповідно значно зменшує час, необхідний адвокату для прийняття участі у судовому засіданні.
За результатами розподілу судових витрат у цій справі витрати ОСОБА_1 у формі «гонорару успіху» не можуть бути стягнуті з відповідача у розмірі, який значно перевищує вартість фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати вочевидь не відповідають критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, а також принципам справедливості й пропорційності.
Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Солода Романа Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності, задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 481/1378/21 за позовом ОСОБА_2 до Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації права власності.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини додаткового рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення виготовлено 10.06.2025 року.
Суддя Вжещ С.І.