Номер провадження: 22-ц/813/3653/25
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про розстрочення виконання рішення суду.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява адвоката Недзельського В.В. про розстрочку виконання рішення, в якій просить: розстрочити боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у справі №522/158140/23 за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 року у розмірі 866032,84 гривень. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 6495,25 гривень по 3248,63 гривень з кожного. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2000 гривень по 1000 гривень з кожного, строком на один рік.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року заяву адвоката Недзельського В.В. про розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у справі №522/15810/23 за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості, задоволено. Розстрочено боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у справі №522/158140/23 за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 року у розмірі 866 032,84 гривень. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 6495,25 гривень по 3248,63 гривень з кожного. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2000 гривень по 1000 гривень з кожного, строком на один рік, з щомісячною оплатою рівними частинами по 72 877,34 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн 34 коп.) гривень.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) в оскаржуваній ухвалі визначено, що строк виконання рішення розстрочується строком на один рік, проте судом не визначеного з якого моменту необхідно рахувати такий строк;

2) судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного судового рішення було взято до уваги тільки наявність тяжкого захворювання у одного з відповідачів, натомість не визначено питання щодо вини відповідачів у спорі, матеріального стану, наявність доходу, рухомого та нерухомого майна;

3) представника АТ «Кредобанк» було повідомлено про призначення судового засідання на 05.11.2024 щодо розгляду справи за заявою представника відповідача про розстрочення виконання рішення Приморського районного суду від 03.04.2024. Судового засідання у справ не було, розгляд заяви було відкладено. Дату наступного судового засідання представнику АТ «Кредобанк» не було повідомлено.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції змінити у резолютивній частині з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року позов АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнено солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 року у розмірі 866 032,84 гривень. Стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 6495,25 гривень по 3248,63 гривень з кожного. Стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2000 гривень по 1000 гривень з кожного. Повернено АТ «КРЕДОБАНК» з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме в сумі 6495,25 грн., який було сплачено за квитанцією № 33571710 від 05.07.2023 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року змінено в частині мотивування відмови у розстроченні виконання судового рішення, викладено її у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У постанові суду, зокрема, було зазначено таке: «Апеляційний суд також наголошує, що Довідка про перебіг захворювання, яка датована 06 травня 2024 року, була відсутня на момент постановлення рішення суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що на момент заявлення клопотання про розстрочення виконання судового рішення у суду першої інстанції були відсутні будь-які докази, які б підтверджували вказані обставини.

Додатково апеляційний суд наголошує, що відповідачі не позбавлені права на звернення із відповідною заявою в порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України, додавши належні та допустимі докази (т. 2 а.с. 102 105)».

Положеннями ст. 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положенням ст. 129-1 Конституції України кореспондують положення ст. 18 ЦПК України, в яких зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З аналізу викладених вище положень слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Так, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, при цьому без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс.

Положеннями ч. 1 ст. 435 ЦПК України встановлено, що заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

За змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У ч. 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як вбачається з п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» задоволення заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження викладених у заяві про розстрочення виконання судового рішення доводів, заявник надав:

1) довідку про перебіг захворювання №0788354 від 06.05.2024 клінічної лікарні м. Барселони, відповідно до якої пацієнт ОСОБА_3 продовжує лікування у клініці та очікує на результати позитронноемісійної томографії з метою призначення йому нових циклів хіміотерапії. Актуальний стан: у березні 2023 року пацієнту діагностовано лімфому Ходжкіна у стадії IIA з вузловим склерозом з несприятливими прогностичними факторами (пахвові та надключичні об`ємні утворення, >3 зони ураження), з приводу якої він отримав хіміотерапію за схемою ABVD протягом 6 циклів з проміжною Позитронно-емісійною томографією з частковою відповіддю/реакцією та оцінкою за шкалою Довіля 4 бали. Після цього було проведено додаткову променеву терапію на ліву пахвову та ліву надключичну ділянку в дозі 30 Гр.;

2) консультативний висновок № 0788354 від 20.09.2024 клінічної лікарні м. Барселона Каталонського інституту гематології і онкології стосовно пацієнта ОСОБА_1 , відповідно до якого зазначено: у березні 2023 року пацієнту поставлено діагноз класична ЛІМФОМА ХОДЖКІНА у стадії IIA, для лікування якого він отримав хіміотерапію за схемою ABVD протягом 6 циклів, згодом була проведена додаткова променева терапія. Нові цикли були розпочаті в квітні 2023 року і зараз пацієнту призначено новий цикл хіміотерапії за схемою ABVD протягом 6 циклів.

Тобто, заявником доведено, що боржник ОСОБА_1 має тяжке захворювання, проходить тривалі курси лікування у зв`язку з чим також потребує постійного догляду.

Суд першої інстанції також правильно врахував, що на час розгляду заяви, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 сплачено: 11.10.2024 - 72000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ІВ76985109 та 04.11.2024 - 72000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № ІВ78621544, що свідчить про намір боржників виконати рішення суду добровільно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду строком на один рік з щомісячною оплатою рівними частинами по 72877,34 гривень.

Водночас суд першої інстанції не зазначив момент відрахування строку розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи зазначене, колегія суддів доходить висновку, що ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити у другому абзаці резолютивної частини, зазначивши, що розстрочення виконання рішення суду відбувається строком на один рік з дня ухвалення рішення (з 03 квітня 2024 року).

Щодо інших доводів апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, законодавцем встановлено врахування однієї з обставин, а не їх сукупності, під час вирішення судом питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Як вже встановлено судом першої інстанції, з позицією якого погоджується суд апеляційної інстанції, ОСОБА_4 має тяжке захворювання, проходить на даний час лікування, що вже є самостійною підставою для розстрочення виконання судового рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що боржники сплачують свої боргові зобов`язання на виконання рішення суду, що підтверджується відповідними доказами, які містяться у матеріалах справи.

Також колегія суддів зауважує, що з урахуванням того, що розгляд справи, яка переглядається, відбувався за відсутності учасників справи, датою ухвалення судового рішення у справі є дата складення повного судового рішення 11 грудня 2024 року. Схожі висновки Верховний Суд зробив у постановах від 25 травня 2020 року у справі 464/8801/16-ц (провадження № 61-35930св18), від 03 червня 2021 року у справі № 522/6826/19 (провадження № 61?3778св21), від 22 червня 2021 року у справі № 495/3904/18 (провадження № 61?1172св21), від 24 червня 2021 року у справі № 522/14984/19 (провадження № 61-9632св20), від 30 червня 2021 року у справі № 523/7115/18 (провадження № 61-6241св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 462/2906/20 (провадження № 61-9829св21).

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, не заслуговують на увагу, оскільки розгляд справи по суті закінчений 05 листопада 2024 року (про судове засідання сторони повідомлялись належним чином), про що зазначено у оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції. Натомість, дата судового рішення співпадає з датою складання повного судового рішення 11 грудня 2024 року), про що наведено мотиви у тексті самої ухвали. Отже, зазначене не свідчить про порушення прав сторін щодо участі у розгляді справи.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви, однак абзац другий резолютивної частини необхідно викласти у такій редакції: «Розстрочити боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у справі № 522/158140/23 за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 року у розмірі 866 032,84 гривень. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 6495,25 гривень по 3248,63 гривень з кожного. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2000 гривень по 1000 гривень з кожного, строком на один рік з дня ухвалення рішення (з 03 квітня 2024 року), з щомісячною оплатою рівними частинами по 72 877,34 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн 34 коп.) гривень».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в такій редакції:

«Розстрочити боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року у справі № 522/158140/23 за позовом АТ «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №36830/2021 від 19.03.2021 року у розмірі 866 032,84 гривень. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 6495,25 гривень по 3248,63 гривень з кожного. Стягнення в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «КРЕДОБАНК» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2000 гривень по 1000 гривень з кожного, строком на один рік з дня ухвалення рішення (з 03 квітня 2024 року), з щомісячною оплатою рівними частинами по 72 877,34 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят сім грн 34 коп.) гривень».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та подальшому оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева