Справа № 649/1393/19
Номер провадження 2-в/954/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокус-ще Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Гром О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про відновлення втраченого судового провадження за заявою представника заявника ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_1 у цивільній справі № 649/1393/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів,

встановив:

До Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла заява ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_1 у цивільній справі № 649/1393/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів.

Ухвалою судді відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду.

У своїй заяві заявник зазначив, що рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів задовольно частково, стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6235175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6244780 (шість мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 80 копійки.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - залишені без задоволення. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задоволено частково, рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасовано в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

До початку воєнного стану справу апеляційним судом не було розглянуто.

Заявник просить відновити матеріали справи, копії яких є у нього в наявності, а саме:

-позовну заяву;

-рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020р.;

-лист апеляційного суду від 15.12.2023 р.;

-відповідь на відзив Банку щодо позову ОСОБА_1 про стягнення коштів від 02.03.2020;

-заперечення Позивача на клопотання в порядку ст.255 ЦІ ІК України від 02.03.2020р.;

-заперечення Позивача на клопотання при відкриття провадження в частині вимог Банку на підставі ст.255 ЦИК України від 02.03.2020р.;

-заяву про збільшення розміру позовних вимог від 05.05.2020 р;

-апеляційну скаргу від 29.10.2020 р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 30.10.2020р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 23.11.20 р. на апеляційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 14.12.20 р. на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020р.;

-додаткові пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2021р.;

-пояснення до справи ОСОБА_1 від 01.02.2021р.;

-касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2021 року;

-заяву ОСОБА_1 від 02,02.21 р. про відвід судді;

-копію акту прийому-передачі від 21 09.2006р.;

-копію угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006р.;

-копію договору про відступлення права за договором застави від 21.09.2006р.;

-копію договору про відступлення права за договором іпотеки від 21.09.2006р.;

-постанову Верховного Суду від 24.11.2021р.;

-копію постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 р. у справі 14/202-ПД-09.

Під час судового розгляду подав додаткову заяву та також просив відновити:

-відповідь ОСОБА_1 від 02.03.2020 року на відзив ПАТ «МТБ Банк»;

-заперечення ОСОБА_1 на клопотання в порядку ст.255 ЦІ ІК України від 02.03.2020р.;

-заперечення ОСОБА_1 на клопотання про закриття провадження в частині вимог до Банку на підставі ст.255 ЦПК України від 02.03.2020р.;

-заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 05.05.2020 р;

-апеляційна скарга ОСОБА_1 від 29.10.2020 р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_2 від 23.11.2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-апеляційна скарга ОСОБА_2 від 30.10.2020р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 23.11.20 р. на апеляційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 14.12.20 р. на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020р.;

-додаткові пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2021р.;

-пояснення до справи ОСОБА_1 від 01.02.2021р.;

-касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2021 року;

-заяву ОСОБА_1 від 02.02.21 р. про відвід судді;

-копія акту прийому-передачі від 21 09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ;

-копія угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копія акту прийому-передачі від 21 09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ;

-копія договору про відступлення права за договором застави від 21.09.2006р. ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копія договору про відступлення права за договором іпотеки від 21.09.2006р. ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копію постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 р. у справі 14/202-ПД-09;

-копія кредитного договору № 03/132-К від 02.03.2005 року між АБ «Приватінвест» і ВАТ «Великолепетиський маслозавод»;

-копія договору застави майна № 03/132-3з від 05.03.2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» і ОСОБА_1 ;

-копія рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.2006 року у справі № 2-367/2006за позовом ВАТ "МТБ Банк" до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом;

-копія рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у справі № 2-1012/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння;

-копія ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2009 року у справі № 6-245/09 про зміну порядку і способу виконання виконавчого листа;

-копія ухвали господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року у справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 ;

-копія акту звірки наявності майна на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18.06.2012 року у справі № 21/19/10;

-копія Звіту Української універсальної біржи з оцінки майна № Од 1/04 виробниче обладнання в кількості 27 найменувань, для придбання ОСОБА_1 від 15.04.2020 року.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник ПАТ «МТБ Банк» заперечила проти задоволення заяви посилаючись на втрату матеріалів вказаної цивільної справи на окупованій території. А також необхідності нового розгляду справи та повторного подання позовної заяви позивачем.

Вислухавши учасників судвого розгляду, перевіривши матеріали справи, ознайомившись із заявою, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 490 ЦПК Українивстановлено, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді справи суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ч. 1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч. 2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

Відповідно до положень ч.ч. 1-2 ст. 3 ЗУ «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень - автоматизованої системи збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає «Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року №740 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007).

Згідно з абз. 4 п. 3 цього Порядку, електронна копія судового рішення це складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні рішення судів у цивільній справі № 649/1393/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів, які можливо відновити.

Також Херсонський апеляційний суд по справі відтворив електронні копії втрачених паперових документів апеляційних проваджень у справі № 649/1393/19, а саме: шляхом роздруківки із автоматизованої системи документообігу суду: з провадження 22-ц/819/17/19: протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 рок; протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 листопада 2020 року; відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року; заяви ПАТ «МТБ Банк» про усунення недоліків від 03 грудня 2020 року з копіями платіжного дорученням № 44139549 від 03 грудня 2020 року, довіреності №367 від 02 листопада 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; відзиву представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Гусельщикової М.А. від 09 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з копією довіреності №36 від 13 січня 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю; відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» від 16 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з копією доказів направлення відзиву іншим учасникам справи; з провадження 22-ц/819/583/22: заяви ОСОБА_1 про відвід судді від 02 лютого 2022 року; пояснень представника ПАТ «МТБ Банк» адвоката Гусельщикової А.М. від 15 лютого 2022 року; та шляхом роздруківки із Єдиного державного реєстру судових рішень: ухвали Херсонського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 16 листопада 2020 року (провадження 22-ц/819/1729/20); ухвали Херсонського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги ПАТ «МТБ Банк» без руху від 26 листопада 2020 року(провадження 22-ц/819/1729/20); ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 27 листопада 2020 року (провадження 22-ц/819/1729/20); ухвали Херсонського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження від 08 грудня 2020 року(провадження 22-ц/819/1729/20); ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції від 14 грудня 2020 року (провадження 22-ц/819/1729/20); постанови Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року (провадження 22-ц/819/17/21); ухвали Херсонського апеляційного суду про призначення справи до апеляційного розгляду від 24 січня 2022 року (провадження 22-ц/819/583/22); ухвали Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року про визнання необґрунтованою заяви ОСОБА_1 про відвід судді (провадження 22-ц/819/583/22); ухвали Херсонського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року (провадження 22-з/819/16/22) про залишення заяви про відвід без задоволення, для долучення до матеріалів справи та належного оформлення втраченого судового провадження у цій справі. Ці матеріали також є достатніми для відновлення справи в цій частині.

Також у заявника зберіглася частина матеріалів цивільної справи, яка може бути відновлена судом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе на підставі зібраних матеріалів відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 649/1393/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів в частині.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 488, 493, 494 ЦПК України, -

ухвалив:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 649/1393/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів, яка перебувала в провадженні Великолепетиського районного суду Херсонської області, в частині наступних матеріалів:

-позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення збитків;

-відповідь ОСОБА_1 від 02.03.2020 року на відзив ПАТ «МТБ Банк»;

-заперечення ОСОБА_1 на клопотання в порядку ст.255 ЦІ ІК України від 02.03.2020р.;

-заперечення ОСОБА_1 на клопотання про закриття провадження в частині вимог до Банку на підставі ст.255 ЦПК України від 02.03.2020р.;

-заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог від 05.05.2020 р;

-апеляційна скарга ОСОБА_1 від 29.10.2020 р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_2 від 23.11.2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-апеляційна скарга ОСОБА_2 від 30.10.2020р. на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 23.11.20 р. на апеляційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 р.;

-відзив ОСОБА_1 від 14.12.20 р. на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020р.;

-додаткові письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.01.2021р.;

-пояснення до справи ОСОБА_1 від 01.02.2021р.;

-касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2021 року;

-заява ОСОБА_1 від 02.02.21 р. про відвід судді;

-копія акту прийому-передачі від 21 09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ;

-копія угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копія акту прийому-передачі від 21 09.2006р. між ПАТ «МТБ Банк» і ОСОБА_2 ;

-копія договору про відступлення права за договором застави від 21.09.2006р. ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копія договору про відступлення права за договором іпотеки від 21.09.2006р. ПАТ «МТБ Банк» і ФОП ОСОБА_2 ;

-копія постанови Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 р. у справі 14/202-ПД-09;

-копія кредитного договору № 03/132-К від 02.03.2005 року між АБ «Приватінвест» і ВАТ «Великолепетиський маслозавод»;

-копія договору застави майна № 03/132-3з від 05.03.2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» і ОСОБА_1 ;

-копія рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.2006 року у справі № 2-367/2006за позовом ВАТ "МТБ Банк" до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом;

-копія рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у справі № 2-1012/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна із чужого незаконного володіння;

-копія ухвали Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2009 року у справі № 6-245/09 про зміну порядку і способу виконання виконавчого листа;

-копія ухвали господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року у справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 ;

-копія акту звірки наявності майна на виконання ухвали господарського суду Запорізької області від 18.06.2012 року у справі № 21/19/10;

-копія Звіту Української універсальної біржи з оцінки майна № Од 1/04 виробниче обладнання в кількості 27 найменувань, для придбання ОСОБА_1 від 15.04.2020 року;

-протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 року;

-протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13 листопада 2020 року;

-відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 25 листопада 2020 року;

-заяви ПАТ «МТБ Банк» про усунення недоліків від 03 грудня 2020 року з копіями платіжного дорученням № 44139549 від 03 грудня 2020 року,

-довіреності №367 від 02 листопада 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю;

-відзив представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Гусельщикової М.А. від 09 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з копією довіреності №36 від 13 січня 2020 року та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю;

-відзив Кудінова В.С. на апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» від 16 грудня 2020 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з копією доказів направлення відзиву іншим учасникам справи;

-заяви ОСОБА_1 (провадження 22-ц/819/583/22) про відвід судді від 02 лютого 2022 року та пояснення представника ПАТ «МТБ Банк» адвоката Гусельщикової А.М. від 15 лютого 2022 року;

-пояснення представника ПАТ «МТБ Банк» - адвоката Гусельщикової М.А. від 15 грудня 2020 року, вхідний 1839/22;

-повного тексту ухвали Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.01.2020 року, відповідно до тексту якої:

«

Справа №649/1393/19

Провадження №2/649/26/20

У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі та призначення

підготовчого засідання

02 січня 2020 року суддя Великолепетиського районного суду Херсонської області Соловйов В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_6) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" (просп. Миру 28, м. Чорноморськ Одеської області) про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач на підставі ст.ст. 15,16,22,23,216,386,526,1190,1166,1167 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів на його користь заподіяні збитки.

Матеріали позову відповідають вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Враховуючи відсутність підстав для залишення заяви без руху, повернення та відмови у відкритті провадження, а також обов`язок додержання процесуального строку, встановленого законодавством, необхідно вирішити питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст 175, 260 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів.

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання на 27.01.2020 року о 11.00 год. в приміщенні Великолепетиського районного суду Херсонської області.

Встановити відповідачу строк у розмірі 16 календарних днів з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів до нього. Відзив повинен відповідати вимогам ч. 2, 3, 5, 6 ст. 178 ЦПК України. У разі подання відзиву відповідач повинен надіслати (надати) копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду (ч. 4 ст. 178 ЦПК України).

У підготовче засідання викликати сторони.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: http://vpt.ks.court.gov.ua/.

Копію зазначеної ухвали, копію позовної заяви з копіями доданих документів невідкладно надіслати відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена у зв`язку з порушенням правил підсудності протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя В.В. Соловйов»;

-повного тексту ухвали Великолепетиського районного суду Херсонської області від 27.01.2020 року, відповідно до тексту якої:

«

Справа № 649/1393/19

УХВАЛА

27 січня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" Соловйова О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про відкладення розгляду справи та продовження строку для надання ПАТ "МТБ Банк" відзиву на позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 року Великолепетиським районним судом Херсонської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів на 27.01.2020 року. Вказаною ухвалою відповідачам встановлено строк у розмірі 16 календарних днів з дня отримання даної ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів до нього.

24.01.2020 року від представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку для надання ПАТ "МТБ Банк" відзиву на позов у вказаній цивільній справі, яке вмотивовано тим, що 20.01.2020 року Банком отримано ухвалу Великолепетиського районного суду Херсонської області від 02.01.2020 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК», ОСОБА_2 про стягнення збитків. Відповідно до ухвали суду від 02.01.2020 року відповідачу запропоновано у строк 16 календарних днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження по справі подати до суду відзив на позовну заяву. Однак Банк не має можливості надати відзив у встановлений судом строк виходячи з того, що на адресу Банку було направлено лише ухвалу про відкриття провадження по справі від 02.01.2020 року та повістку про виклик до суду. Таким чином, Банк не має можливості підготувати відзив на позовну заяву, оскільки не знає обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог. Оскільки відповідач не отримував копію позовної заяви по справі, в зв`язку з чим у представника відповідача виникає необхідність ознайомитися з матеріалами справи, вважає, що слухання справи, призначене на 27.01.2020 року, підлягає перенесенню.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. у підготовче засідання не з"явився, але надав до суду заяву, у якій зазначив, що раніше подане клопотання підтримує, просить суд його задовольнити, та провести розгляд клопотання у його відсутність.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

За змістом ч. 2, ч. 3 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням того, що заява про продовження терміну для виконання ухвали суду в частині подання відзиву була подана представником відповідача до закінчення цього строку, з метою повного, всебічного розгляду справи суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та продовження строку для подання представником ПАТ "МТБ Банк" відзиву до 19.02.2020 року, у зв"язку з чим підготовче засідання має бути відкладено на 19.02.2020 року відповідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 127, 198, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про відкладення розгляду справи та продовження строку для надання ПАТ "МТБ Банк" відзиву на позов у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів задовольнити.

Продовжити Публічному акціонерному товариству "МТБ Банк" строк для подання відзиву на позов до 19.02.2020 року.

Підготовче засідання відкласти на 19.02.2020 року о 10.30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені в апеляційну скаргу на рішення суду.

Головуючий підпис»;

-повного тексту ухвали Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10.03.2020 року, відповідно до тексту якої:

«

Справа 649/1393/19

Провадження №2/649/26/20

У Х В А Л А

про відмову у задоволенні клопотань,

закриття підготовчого провадження

та призначення справи до розгляду по суті

10 березня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" Соловйова О.В.

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства МТБ "Банк" та ОСОБА_2 про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою суду від 02.01.2020 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання.

19.02.2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" та ОСОБА_2 про стягнення збитків, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а повинна бути вирішена Господарським судом.

Крім того, 19.02.2020 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про закриття провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" про стягнення збитків, яке вмотивовано тим, що спір між Банком та ОСОБА_1 про стягнення збитків з аналогічних підстав вже був предметом судового розгляду, за наслідками якого судом винесено рішення про відмову у задоволенні позову та вказане рішення набрало законної сили.

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні заявлені клопотання не визнав та пояснив, що він не був стороною угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006 року та договору про відступлення права вимоги за договором застави від 21.09.2006 року і звернувся з позовом до суду не як сторона вказаних угод, а як особа, якій завдано збитків у зв"язку з вчиненням недійсного правочину, а тому дана справа повинна у порядку цивільного судочинства. Крім того, вважає, що твердження банку про те, що спір між ним та Банком про стягнення збитків з аналогічних підстав вже був предметом судового розгляну за наслідками якого судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову та вказане рішення набрало законної сили є необгрунтованими, оскільки на даний час підставою для звернення до суду з позовом є завдання збитків втратою належного йому майна внаслідок вчинення недійсного правочину правові наслідки за що передбачені ч. 2 ст. 216 ЦК України, а тому Банк також має відповідати за завдані збитки. Просить суд у задоволенні вказаних клопотань відмовити, закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляну по суті.

Представник відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйов О.В. у підготовчому засідання підтримав раніше заявлені клопотання та просить суд закрити провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає клопотання заявлені представником банку необрунтованими, просить суд у їх задоволенні відмовити, а справу призначити до розгляду по суті.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що заявлені представником ПАТ "МТБ Банк" клопотання про закриття провадження у справі задоволенню не підлягають.

Так, пунктом п. 1 ч.1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та

інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при

укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У даній справі предмет позову витікає з договору застави, який за своїм правовим статусом не може бути господарським договором, оскільки є додатковим, тобто таким, що забезпечує виконання основного договору (ст. 572 ЦК України) та Акту опису та арешту майна, що пред`явлено Позивачем - саме як фізичною особою.

З наведеного слідує, що п.1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, в порядку виключення із загального правила, дає можливість розглядати в одному провадженні позовні вимоги заявлені одночасно до боржника за основним зобов`язанням (юридичної особи) та до фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, але взяла на себе зобов`язання щодо забезпечення виконання основного зобов`язання, у випадку, якщо заявлені позовні вимоги є однорідними, пов`язаними між собою та їх спільний розгляд є доцільним, забезпечує повноту, всебічність та об`єктивність судового розгляду (такі висновки Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 415/2542/15-ц у подібних правовідносинах).

З урахуванням практики Великої Палати Верховного Суду, ч. 1 ст. 20 ГПК України та ч. 1 ст. 19 ЦПК України у їх взаємозв`язку, є підстави вважати, що за відсутності чіткого врегулювання питання юрисдикційності спору про відповідальність сторони акцесорного зобов`язання, у разі звернення заставодавця за акцесорним не основним зобов`язанням до кредитора за основним зобов`язанням та до фізичної особи, такі справи мають розглядатися саме судом з урахуванням суб`єктного складу сторін. Тобто, якщо одна зі сторін спору є фізичною особою, справа має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Крім того, основне зобов`язання за кредитом, яке було забезпечено заставою припинено шляхом виконання, а отже на даний час Позивач намагається стягнути з відповідачів вартість втраченого майна, і з вказаного слідує, що дана справа має розглядатися саме у порядку цивільного судочинства.

Також судом, було встановлено, що предмет, підстави та сторони даного позову є відмінними від раніше поданих позовів, у яких ухвалені рішення, які набрали законної сили, а тому провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закриттю не підлягає, і за вказаних обставин у задоволенні клопотання представника ПАТ "МТБ Банк" про закриття провадження по справі в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" про стягнення збитків слід відмовити.

Інших клопотань учасниками справи не заявлено.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 200, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" та ОСОБА_2 про стягнення збитків, з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Соловйова О.В. про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" та ОСОБА_2 про стягнення збитків, в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" з підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МТБ Банк" та ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Призначити справу до розгляду по суті на 02.04.2020 року о 11.00 год. в приміщенні Великолепетиського районного суду Херсонської області.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні у складі суду: головуючого Соловйова В.В.

В судове засідання викликати всіх учасників судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий підпис»;

-вступної та резолютивної частини рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020 року, відповідно до тексту якого:

«Справа № 649/1393/19

Провадження № 2/649/26/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" Гусельщикова М.А.

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні повного змісту рішення суду, пов`язану з потребою в його обґрунтуванні, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за можливе оголосити вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі ч. 6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 28, рахунок №0 в Управлінні НБУ в Одеській обл., 328027, ) та фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6235175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6244780 (шість мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 80 копійки.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк", , місце реєстрації юридичної особи проспект Миру 28, м. Чорноморськ Одеської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 15.10.2020 року о 13.00 год.

Головуючий підпис»;

-повного тексту рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05.10.2020р., відповідно до тексту якого:

«Справа № 649/1393/19

Провадження №2/649/26/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Соловйова В.В.

секретаря судового засідання Погорілої О.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_4

представника відповідача ПАТ "МТБ Банк" Гусельщикова М.А.

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення коштів, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у період 1999-2002 роки ним було придбано у власність майно - виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1073180,00 грн., яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл "Великолепетиського маслозаводу" розташованого за адресою: АДРЕСА_5 . Позивач зазначив, що 05 березня 2005 року між ним та Відкритим акціонерним товариством "Акціонерний банк "Приватінвест" було укладено договір застави майна №03/132-3з, відповідно до умов якого вищезазначене майно було передане в заставу Банку. Відповідно до п. 8 Договору застави вищевказане майно знаходилось в технічно справному стані та придатне до експлуатації. Заставою за цим Договором забезпечувалося виконання зобов`язань Відкритого акціонерного товариства "Великолепетиський маслозавод" перед ВАТ "Акціонерний банк "Приватінвест" за кредитним договором №03/132-К від 02.03.2005 року. 07 жовтня 2005 року між ВАТ "Акціонерний банк "Приватінвест" і ВАТ "Морський транспортний банк" (правонаступником якого став ПАТ "Марфінбанк", а правонаступником останнього в подальшому є ВАТ "МТБ Банк") було укладено договір про заміну кредитора в зобов`язанні, відповідно до умов якого усі права кредитора по кредитному договору №03/132-К від 02.03.2005 року перейшли від ВАТ "АБ "Приватінвест" до ВАТ "МТБ". Крім того, 01 жовтня 2005 року між ВАТ "Акціонерний банк "Приватінвест" і ВАТ "МТБ" укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави №03/132-3з від 05.03.2005 року, за яким ВАТ "МТБ" набув всі права та обов`язки заставодержателя за вказаним договором застави. У зв`язку із невиконанням Відкритим акціонерним товариством "Великолепетиський маслозавод" умов кредитного договору №03/132-К від 02.03.2005 року, належне йому майно, передане за договором застави №03/132-3з від 05.03.2005 року в забезпечення виконання зобов`язань з погашення кредиту, Банк передав охоронній фірмі згідно договору охорони. 10 квітня 2006 року Великолепетиським районним судом Херсонської області в межах розгляду цивільної справи №2-367/2005 за позовом ВАТ "МТБ" до ВАТ "Великолепетиський маслозавод" та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом було постановлено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт на його майно, яке знаходилося в заставі у Банку. На виконання цієї ухвали державним виконавцем ВДВС у Великолепетиському районі складено акт опису й арешту майна від 14.06.2006 року, згідно якого арештоване майно описане та передане на відповідальне зберігання Банку. 21 вересня 2006 року між ВАТ "МТБ" і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, за умовами якої остання прийняла на себе фінансові зобов`язання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" за кредитним договором №03/132-К в сумі 573900,68 грн. згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 p., яким було задоволено позов Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Банку в той же день - 21.09.2006 року. Крім того, 21.09.2006 року Банк уклав з ФОП ОСОБА_2 . Договір про відступлення прав за договором застави №03/132-3з і в той же день передав ФОП ОСОБА_2 належне йому майно, яке знаходилося в заставі у Банку, про що між ними був підписаний Акт прийому-передачі від 21.09.2006 року. Так, в пункті 1.4 Договору про відступлення прав за договором застави зазначено, що відступлення прав заставодержателя за Договором застави здійснюється у зв`язку із укладенням між Банком та Кредитором (ФОП ОСОБА_2 ) Угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року. Після перерахування Банку 573900,68 грн. в рахунок оплати боргу ВАТ "Великолепетиський маслозавод" по кредитному договору №03/132-К від 02.03.2005 року, ФОП ОСОБА_2 набула права вимоги повернення цих коштів з ВАТ "Великолепетиський маслозавод". Зобов`язання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були виконані шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог під час процедури банкрутства Маслозаводу у справі №12/73-Б-08. Про цей факт зазначається в судових рішеннях по справі №916/4176/14 за позовом ПАТ "Великолепетиський маслозавод" до ПАТ "Марфінбанк" про визнання договору іпотеки припиненим. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у цивільній справі №2-1012/08, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2009 pоку, задоволено його позов до ОСОБА_2 і визнано за ним право власності на майно, яке Банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Судовими рішеннями по цій справі встановлено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.11.2009 року змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12.03.2009 року по цивільній справі №2-1012, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі йому ОСОБА_6 майна. Виконавче провадження ВП №12166462 по примусовому виконанню рішення суду про поверненню ОСОБА_6 майна закінчено згідно постанови державного виконавця від 16.06.2010 року у зв`язку із визнанням боржника Приватного підприємця ОСОБА_2 банкрутом постановою господарського суду Запорізької області від 26.01.2010 р. №21/19/10. Тобто, фактично рішення Дніпровського районного суду м. Херсона про повернення йому майна залишилося не виконаним. 21 вересня 2010 року господарським судом Херсонської області прийнято рішення по справі №14/202-ПД-09 за позовом ВАТ "Великолепетиський маслозавод" до ВАТ "МТБ" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яким визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21.09.2006 року між ВАТ "МТБ" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 . Вказане рішення господарського суду залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2011 року. При цьому судами апеляційної і касаційної інстанцій господарського суду встановлено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України для визнання угоди недійсною, а саме - невідповідність угоди статті 520 ЦК України та ст.37 ЦПК України (процесуальне правонаступництво), оскільки в угоді кредитор перевів обов`язок боржника на нового боржника за домовленістю між ними та без відома боржника. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року по справі №21/19/10 про банкрутство приватного підприємця ОСОБА_2 суд зобов`язав ліквідатора Паришевої Т.С. виключити з ліквідаційної маси банкрута майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 р. у справі №2-1012/08. Також вказаною ухвалою суд зобов`язав ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 та зобов`язав ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 . На виконання цієї ухвали суду 12.07.2012 року комісією у складі ліквідатора ФОП Паришевої Т.С., представників ВАТ "Великолепетиський маслозавод", ОСОБА_5 було проведено звірку наявності майна, що підлягає передачі ОСОБА_6 , та встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві. Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів втрачено (пошкоджено) його майно та порушено право вільного володіння, користування та розпорядження майном, і на даний час він для відновлення втраченого майна має нести витрати у розмірі реальної ринкової вартості цього майна та вартості необхідних для його встановлення робіт, а тому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить суд стягнути солідарно з фізичної особи ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98085802,00 грн., та судові витрати у розмірі 9605,00 грн.

18.02.2020 року відповідач ОСОБА_2 надала до суду відзив на позов ОСОБА_1 , у якому зазначила, що доводи Позивача в цій справі зводяться до того, що саме Банком порушено взяті на себе зобов`язання та наявні заборони відносно майна Позивача за знищення якого останній стягує кошти. А отже, повинен відповідати та нести відповідальність в цій справі саме Банк. Зокрема, 21.09.06 року між ВАТ "МТБ" та ФОП ОСОБА_2 була укладена Угода про переведення боргу та відступлення права вимоги, відповідно до умов якої остання приймає на себе фінансові зобов`язання за Кредитним договором №03/132-К від 02.01.2005 року, укладеним між ВАТ АБ "Приватінвест" та ВАТ "Великолепетиський маслозавод", які згідно рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.06 року повинна сплатити Банку 573900,68 грн. Пунктом 11 Угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.06 року визначено, що угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань за вказаною угодою. 21.09.06 р. ФОП ОСОБА_2 перераховує Банку 573900,68 грн. платіжним дорученнями №6 зазначивши призначення платежу "плата згідно угоди про переведення боргу від 11.09.2006 року", а Банк передав ФОП ОСОБА_2 відповідні документи, з яких випливає право вимоги. На викопаним умов вказаної Угоди між Відповідачами в цій справі 21.09.2006 року було укладено Договір, в т.ч. про відступлення прав за договором застави майна №03/132-3з від 05.03.05 p. укладеного між Банком та Позивачем, яким забезпечно виконання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" в повному обсязі обов`язків перед Банком за Кредитним договором №03/132-К від 02.03.2005 року. Відповідно до п. 1.7. умов Договору від 21.09.2006 року про відступлення прав за договором застави визначено, що Банк свідчив, що передання за вказаним договором право вимоги були вільні від будь-яких обтяжень, претензій з боку третіх осіб та не є предметом будь-якого спору. Відповідно до ст. 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, наявне припинення зобов`язань, які виникли між Відповідачами в цій справі на підставі вказаної угоди, та як наслідок, про припинення її дії. В свою чергу, як зазначив Позивач, Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.10 р. у справі №7/1-ПД-09 визнано недійсним договір про відступлення прав за договором іпотеки, зазначається, що "внаслідок повного погашення новим боржником (ФОП ОСОБА_2 ) зобов`язання за кредитним договором (перед ПАТ "Марфінбанк") зобов`язання припинилося належним виконанням, а отже припинилися майнові права останнього за цим зобов`язанням, у тому числі і його право вимоги цього зобов`язання. З урахуванням припинення права вимоги ПАТ "Марфінбанк" як кредитор, не мав законних підстав для відступлення цього права в силу його припинення іншій особі. В даному випадку, ПАТ "Марфінбанк" відступив ФОП ОСОБА_2 право за договором іпотеки після того, як право вимоги за основним зобов`язанням вже припинилось, тобто фактично передав останньому неіснуюче право вимоги, оскільки вже було виконання основного зобов`язання". Крім цього Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 p. у справі 14/202-11Д-09 встановлено протиправність дій саме Банку щодо укладення вищенаведеної угоди. Зокрема, вказаною Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.10 р. залишено в силі рішення господарського суду Херсонської області від 21.09.2010 p. яким визнано недійсною угоду про переведення боргу і відступлення права вимоги ФОП ОСОБА_2 . Так, апеляційною інстанцією зазначено, що "безпосереднє застереження в оспорюваній угоді про відступлення права вимоги боргу згідно рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.2006 р. №2-367/2006 виключає правомірність передачі ВАТ "Морський транспортний банк" права вимоги боргу за цим рішення третій особі (ФОП ОСОБА_2 ) виключно від ВАТ "Великолепетиський маслозавод", позаяк солідарна відповідальність основного боржника та поручителя, встановлена судовим рішенням, не може бути змінена домовленістю стягувача з третьою особою, адже солідарний боржник за рішенням суду фактично звільняється від обов`язку виконати це рішення. Відтак, відступлення права вимоги на стадії викопаним судового рішення за ст. 512 ЦК України не може бути реалізовано стягувачем за рішенням суду і відбувається в порядку ст. 37 ЦПК України (або в порядку 378 ЦПК України), якщо відкрите та триває виконавче провадження".

Отже, після того, як ВАТ "Великолепетиський маслозавод" розрахувався з новим кредитором ФОП ОСОБА_2 і повністю погасив її кредиторські вимоги до Заводу в розмірі 573900.68 три., які виникли внаслідок відступлення Банком права вимоги 21.09.2010 рішенням господарського суду Херсонської області у справі №14/202-ПД-09 залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанцією, визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21.09.2006 р. між Банком та ФОП ОСОБА_2 . Крім цього, в момент укладення Угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги, а також Договору, в т.ч. про відступлення прав за договором застави майна №03/132-3з від 05.03.05 p. Банк на підставі Акту опису й арешту майна від 14.04.2006 року, яким підтверджено обов`язок останнього бути відповідальним за зберігання майна, що відповідно до ч.1 та ч. 5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на момент отримання майна, що підтверджується відповідною розпискою в Акті опису, не повідомив ФОП ОСОБА_2 про наявний арешт майна, чим також допустив порушення п. 1.7 умов Договору від 21.09.2006 року про відступлення прав за договором застави. Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_5 факт передачі заставного майна ОСОБА_5 від ВДВС до Марфінбанку підтверджується Актом опису й арешту майна від 14.04.2006 року, складеного державним виконавцем при виконанні ухвали Великолепетиського районного суду від 10.04.2006 року. Передача майна здійснювалася відповідно до вимог ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено право виконавця передати майно на зберігання іншим особам та зазначити про це в акті опису й арешту. Також, в акті опису й арешту майна від 14.04.2006 року у відповідності до положень ч. 5 ст. 57 вказаного Закону зазначено про наступне: "... на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: заборонено відчуження, розукомплектування, знищення....". Також зазначено про прийняття майна на відповідальне зберігання представником Банку Жук Юрієм Валерійовичем. Укладання окремого договору про зберігання майна Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено, тобто передача майна на відповідальне зберігання Банку здійснювалася державним виконавцем на підставі прямої дії норми Закону. В порушення вимог Закону "Про виконавче провадження" та Акту опису й арешту майна щодо заборони здійснювати дії по відчуженню манна, МарфінБанк уклав з ФОП ОСОБА_2 договір про відступлення права вимоги і передав описане й арештоване майно за Актом прийому-передачі від 21.09.2016 року ФОП ОСОБА_2 . Тобто Банк приховав від неї факт арешту і відповідального зберігання Банком заставного майна ОСОБА_5 фактично ввів її в оману. Як би Банк не приховував інформацію щодо арешту, опису, відповідального зберігання Банком майна, вона би не приймала майно по актам прийому-передачі від 21.09.2006 р. і не підписувала би Угоду про проведення боргу та відступлення права вимоги укладену 21.09.2006 р. та договори про відступлення прав за договором застави від 21.09.2006 р. про відступлення прав за договором іпотеки від 21.09.2006 р. Акт опису й арешту майна був складений державним виконавцем 14.04.2006 p., а угода і договори з Банком підписані через 5 місяців. 21.09.2006 року. У Банку було достатньо часу для зняття арешту з майна, щоб зняти встановлені обмеження права користування майном, вирішувати питання щодо відповідального зберігання арештованого майна і матеріальної відповідальності за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна та в законний спосіб на підставі угоди і договорів передати майно ФОП ОСОБА_2 . Але Банк цього не зробив і не проінформував її про дійсний стан речей, приховавши інформацію про Ухвалу суду від 10.04.2006 р. про арешт майна, про Акт опису и арешту від 14.04.2006 p., щодо заборони здійснювати дії по відчуженню майна, а також інформацію про відповідальне зберігання Банком майна Позивача. На підтвердження винних дій саме Банку необхідно також зазначити, що в Акті опису й арешту майна від 14.04.2006 року, згідно якого державним виконавцем було накладено арешт на майно Позивача і арештоване майно передано на відповідальне зберігання Банку зазначено про заборону відчуження, розукомплектування та знищення майна. Банк був попереджений про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, в чому представник Банку розписався особисто. Тому подальша передача Банком цього манна приватному підприємцю ОСОБА_2 згідно Акту прийому-передачі від 21.09.2006 року відбулася неправомірно і не звільняє Банк від відповідальності перед власником майна за його схоронність. З наведеного вбачається неправомірні (винні) дії саме Банку, що призвели до втрати майна Позивача. Уданому випадку, оскільки майно, яке належить Позивачу на праві власності, після його опису та арешту було передано державним виконавцем на зберігання Банку, тому саме Банк несе деліктну відповідальність за порушення права власності Позивача, у тому числі за шкоду, завдану внаслідок втрати або пошкодження майна, тому саме Банк, а не ОСОБА_2 повинен нести матеріальну відповідальність за знищення майна. Також судом було визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги укладену 21.09.2006 року ВАТ "Морський транспортний банк" та ФОП ОСОБА_2 . Визнання судом зазначеного правочину недійсним свідчить про неправомірність дій Банку щодо передання ( фактично відчуження) майна, яке перебувало у заставі на користь третіх осіб, в даному випадку на користь ФОП ОСОБА_2 . Саме у зв`язку із вчиненням недійсного правочину Позивачу завдано збитків, а отже вони підлягають відшкодуванню винною стороною ПАТ «МТБ Банк», який відповідно до закону, не мав права на відчуження заставленого майна, власником якого є Позивач, а таму просить суд відмовити Позивачу в задоволенні цивільного позову в цій справі відносно ОСОБА_2

29.02.2020 року представник відповідача ПАТ "МТБ Банк" надав до суду відзив на позов ОСОБА_1 , у якому зазначив, що вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В обґрунтування позовних вимог позивачем було зазначено, що в якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором № 03/132-К від 05.03.2005 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерний банк "Приватінвест" та Відкритим акціонерним товариством "Великолепетиський маслозавод", між ним та Відкритим акціонерним товариством "Акціонерний банк "Приватінвест" було укладено договір застави належного позивачу

майна № 03/132-3з від 05.03.2005 року. 07.10.2005 року між ВАТ "Акціонерний банк "Приватінвест" та ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступником якого є ПАТ "МАРФІН БАНК", а згодом ПАТ "МТБ БАНК" (далі Банк), було укладено договір про заміну кредитора в зобов`язанні за кредитним договором №03/132-К від 05.03.2005 року та договір про відступлення права вимоги за договором застави № 03/132-3з від 05.03.2005 року. В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 року з ВАТ "Великолепетиський маслозавод" та ОСОБА_1 стягнуто солідарно на користь Банку заборгованість в сумі 573900,68 грн. 21.09.2006 року між Банком та відповідачем по справі ФОП ОСОБА_2 було укладено угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, за умовами якої остання прийняла на себе фінансові зобов`язання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" за кредитним договором №03/132-К від 05.03.2005 року в сумі 573900,68 грн. згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 року, та того ж дня ФОП ОСОБА_2 перерахувала банку грошові кошти в зазначеному розмірі. Також 21.09.2006 року між Банком та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором застави № 03/132-3з від 05.03.2005 року. Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.09.2010 року про справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ "Великолепетиський маслозавод" до Банку та ОСОБА_2 , яке залишено в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2011 року, визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21.09.2006 року укладену між Банком та ФОП ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що в зв`язку з припиненням зобов`язань забезпеченого заставою, у відповідності до вимог ст. 593 ЦК України, банк, як заставодержатель у володінні якого знаходиться предмет застави зобов"язаний повернути йому предмет застави однак цього не зробив. Також позивач посилається на ухвалу господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року по справі №21/19/10 про банкрутство ФОП ОСОБА_2 , якою суд зобов"язав ліквідатора виключити з ліквідаційної маси банкрута майно належне ОСОБА_6 та передати йому майно, яке до теперішнього часу не виконане, чим порушуються його права, як власника цього майна. Виходячи із змісту позовних вимог ОСОБА_5 вбачається, що їх предметом є вимога про відшкодування збитків, які становлять вартість належного позивачу майна, яке перебувало у заставі банку. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв"язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно правова відповідальність не настає. При вирішенні даного спору необхідно враховувати, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року по справі №649/379/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МАРФІН БАНК", третя особа: ВАТ "Великолепетиський маслозавод", ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Як вбачається з тексту вказаного рішення неправомірність дій Банку позивач пов`язував з невиконанням банком, як заставодержателем, обов`язків щодо збереження майна переданого в заклад та неправомірність передачі цього майна ФОП ОСОБА_2 . Також рішенням встановлено, що майно належне позивачу не перебувало в закладі у Банку та відповідно до умов укладеного договору застави між Позивачем та Банком майно залишалося у володінні Позивача та саме на нього було покладено обов`язок щодо збереження майна. Окрім цього, в рішенні суду зазначено про відсутність правових підстав для покладення на Банк відповідальності за спричинену Позивачу знищенням майна шкоду в зв`язку з недоведеністю вини банку в її заподіянні, а також відсутність безпосереднього причинного зв`язку між діями Банку щодо передачі ФОП ОСОБА_2 належного позивачу майна і спричинення останньому майнової шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.04.2014 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року залишено без змін. Аналогічні висновки зробив й апеляційний суд Херсонської області у рішенні від 07.12.2017 року у справі № 649/857/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "МАРФІН БАНК" про стягнення збитків, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволення позовних вимог ОСОБА_5 . Так, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, у зв`язку з відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між діями Банку та збитками, які настали. При цьому колегія суддів врахувала наявність чинного рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2009 року у справі № 6-245/09, яким вирішено у примусовому порядку вилучити спірне майно у ОСОБА_2 з передачею його позивачу. Також в рішенні суду від 07.12.2017 року по справі № 649/857/16-ц зазначено, що не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що банк, як зберігач майна, неправомірно передав його ОСОБА_2 , а тому повинен нести відповідальність за незбереження майна, переданого йому державним виконавцем відповідно до акту опису і арешту майна від 14.04.2006 року, оскільки рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08.12.2015 року по справі № 649/347/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "МАРФІН БАНК" про повернення безпідставно утримуваного майна, встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 і у володінні або на зберіганні Банку воно не знаходилось. Постановою Верховного Суду від 13.09.2018 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року по справі № 649/857/16-ц залишено без змін. В своєму рішенні колегія суддів Верховного Суду зазначила, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином, рішеннями апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року у справі № 649/379/13-ц, апеляційного суду Херсонської області від 08.12.2015 року у справі № 649/347/15-ц та апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року у справі № 649/857/16-ц встановлений факт відсутності підстав покладення на Банк відповідальності за спричинення матеріальної шкоди Позивачу в зв`язку з відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями Банку та спричиненням шкоди. Між тим, необхідно також звернути увагу суду, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у справі № 2-1012/08, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2009 року, задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, що є предметом застави згідно договору від 05.03.2005 року та зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 спірне майно. Цим рішенням суд встановив факт незаконного перебування спірного майна у володінні ОСОБА_2 . В подальшому ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.11.2009 року у справі № 6-245/09, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12.01.2010 року, за заявою головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ДВС Головного управління юстиції у Херсонській області було змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа по цивільній справі №2-1012/08, виданого 12.03.2009 року Дніпровським районним судом м. Херсона про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 майно вартістю 1073180грн., на примусове вилучення у ОСОБА_2 та передачу ОСОБА_1 майна загальною вартістю 1073180грн., в зв`язку з наявністю обставин, які утруднювали виконання рішення, а саме умисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду та ухиляння від повернення вищевказаного майна. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року у справі №21/19/10 зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 виключити з ліквідаційної маси банкрута приватного підприємця ФОП ОСОБА_2 майно, право власності на яке рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року визнано за ОСОБА_1 . Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.06.2012 року у справі №21/19/10 зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 , ВАТ "ВЕЛИКОЛЕПЕТИСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД" та ОСОБА_1 провести звірку наявності майна, що підлягає передачі на виконання ухвали суду від 24.11.2011 року. 12.07.2012 року в ході проведення звірки комісією у складі вказаних вище осіб встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є 6 одиниць, які знаходяться під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві, про що було складено відповідний акт. Таким чином, судовими рішеннями неодноразово встановлювалося, що спірне майно перебувало у ОСОБА_9 та у володіння чи зберігання банку воно не знаходилося. Додатково зазначив, що наданий позивачем звіт про оцінку майна не може використовуватися з метою визначення суми спричиненої позивачу шкоди, оскільки був проведений з іншою метою. Окрім того, просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки ще в 2008 році позивач знав про те, що між банком та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення прав за договором застави та знаходження належного позивачу майна у ОСОБА_2 , що вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року. Окрім того, з першим позовом про стягнення збитків з банку позивач звернувся ще в 2012 році. Тобто ще з 2012 року позивачу було відомо про порушення свого права та про осіб що його порушили. Інших обставин, ніж ті, що зазначені в позовній заяві 2012 року в позовній заяві позивачем не зазначено, а тому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

Крім того, 04.03.2020 року представник відповідача ПАТ "МТБ Банк" надав до суду пояснення на відзив відповідача ОСОБА_2 у яких зазначив, що 19.02.2020 року Банком отримано відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 . Згідно з вказаного відзиву відповідач ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача ПАТ "МТБ БАНК" необхідно стягнути спричинену позивачу шкоду, а у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків з неї відмовити, оскільки на їх думку саме з вини відповідача ПАТ "МТБ БАНК" позивачу завдано збитки. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що саме з вини відповідача ПАТ "МТБ БАНК", який передав їй належне позивачу майно, останньому було спричинено збитки. Вважає твердження відповідача ОСОБА_2 викладені у відзиву такими, що не заслуговують на увагу. 04.11.2008 року Дніпровським районним судом м. Херсона у справі № 2-1012/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та витребування майна і чужого незаконного володіння ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на спірне майно та зобов"язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 зазначене майно. Рішення суду набрало законної сили 25.02.2009 року після його перегляду в апеляційному порядку. Цим же рішенням встановлено, що спірне майно, знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . 05.11.2009 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12.01.2010 року, змінено порядок і спосіб виконання зазначеного вище рішення, а саме зазначено про примусове вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_1 спірного майна. Таким чином, в судовому порядку встановлено, до майно належне позивачу знаходилося у відповідача ОСОБА_2 , а не у відповідача ПАТ "МТБ БАНК". Враховуючи встановлені судовими рішеннями обставини, які в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, свідчать, що саме ОСОБА_2 повинна нести відповідальність за знищення майна належного позивачу, оскільки саме в неї у володінні знаходилося це майно. Додатково слід звернути увагу на те, що відповідачем, незважаючи на те, що майно знаходилося у володінні відповідача ОСОБА_2 , що підтверджено численними судовими рішеннями, не зазначено про долю цього майна та чи повертала вона його банку чи передавала іншим особам. В своїх запереченням відповідач посилається на неправомірність дій банку по передачі їй майна, однак не вказує чому вона його не повернула банку чи позивачу. Таким чином, вважає, що до пояснень відповідача ОСОБА_2 необхідно ставитися критично, оскільки остання намагається уникнути відповідальності за знищення майна та покласти обов`язок відшкодувати шкоду на Банк.

06.03.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив ПАТ "МТБ Банк" у якій зазначив, що у своєму відзиві Банк посилається на рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.10.2013 року по справі №649/379/13-м за позовом ОСОБА_5 до ПАТ "МАРФІН БАНК", третя особа ВАТ "Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, яким відмовлено в задоволенні позову, але у вказаній справі №649/379/13-ц були інші підстави позовних вимог про стягнення матеріальної і моральної шкоди з відповідачів, ніж у даній справі. Також Банк у відзиві наголошує на тому, що судовими рішеннями неодноразово встановлювалося, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 та у володінні чи зберіганні Банку воно не знаходиться, при цьому Банк посилається на рішення апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року у справі №649/857/16-ц, в якому апеляційний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, у зв`язку з відсутністю причинно-наслідкового зв`язку між діями Банку та збитками, які настали. На даний час в обгрунтування позовних вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_2 і Банку нанесених йому збитків, він посилається на Акт прийому-передачі від 21.09.2006 року, підписаний відповідачами на виконання Договору про відступлення прав за договором застави №03/132-3з, укладеного 21.09.2006 року між Банком і ФОП ОСОБА_2 . Крім того, наданий звіт про оцінку майна вважає належним доказом, який підтверджує заподіяну шкоду. Щодо застосування строків позовної давності зазначив, що предметом його позовних вимог до відповідачів є відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення недійсного правочину, про що він дізнався лише за результатами розгляду справи №649/857/16-ц, а тому вони застосуванню не підлягають.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просить суд його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав, вважає його обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача ПАТ "МТБ Банк" - Гусельщикова М.А. позов не визнала, підтримала раніше поданий відзив, та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що підтримує раніше поданий відзив на позов та просить суд розглянути справу у її відсутність за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_3 у судове засідання не з"явився, але надав до суду заяву у якій зазначив, що підтримує раніше поданий відзив на позов, заперечує проти позовних вимог відносно ОСОБА_2 , та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Перед початком розгляду справи по суті суд вважає необхідним вирішити питання щодо заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності, з приводу чого суд вважає необхідним зазначити, що дійсно відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки, але беручи до уваги те, що правовідносини між сторонами виникли 05.03.2005 року і по даний час майно позивачу не повернуто, то позивачем не порушені строки позовної давності, а тому він має право на захист порушених прав.

Відповідно до п.4 ст.82 ЦІ ІК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ні обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 02 березня 2005 року між Акціонерним банком "Приватінвест" (правонаступник якого є ВАТ "Морський транспортний банк", в подальшому ПАТ "Марфінбанк") та ВАТ "Великолепетиський маслозавод" (правонаступником якого є ПрАТ "Великолепетиський маслозавод") було укладено кредитний договір №03/132-К, згідно до умов якого Банк надав останньому кредитну лінію у сумі 500000,00 грн. на поповнення обігових коштів з кінцевим строком повернення кредиту 01.03.2006 року.

В забезпечення своєчасного виконання договірних зобов`язань по кредитному договору ВАТ "Великолепетиський маслозавод" передав у заставу банку майно згідно договору застави №03/132-1з від 05.03.2005 року, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить йому на праві власності.

Крім того, 02.03.2005 року за вказаним кредитним договором було укладено з ОСОБА_1 договір поруки №03/13.2-211, за яким останній виступив майновим поручителем перед Банком за виконання ВАТ "Великолепетиський маслозавод" своїх обов`язків за кредитним договором. Також, 05 березня 2005 року в забезпечення зазначеного кредитного договору Банком було укладено з ОСОБА_1 договір застави рухомого майна №03/132-3з, яке належало останньому на праві власності і вартість вказаного у договорі майна складала 1073180,00 грн.

ВАТ "Великолепетиський маслозавод" у строк повернення кредиту - 01.03.2006 року не виконав свої зобов`язання за договором кредиту і не повернув кредит та відсотки за користування ним, що стало підставою для подання позову ВАТ "Морський транспортний банк" до Великолепетиського районного суду Херсонської області з вимогою про стягнення солідарно ВАТ "Великолепетиський маслозавод" та ОСОБА_1 суму боргу 573900,68 грн.

Так, рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 року у справі №2-367/2006 позов ВАТ "Морський транспортний банк" задоволено та стягнуто солідарно з ВАТ "Великолепетиський маслозавод" та ОСОБА_1 на користь Банку 556033,97 грн. заборгованості за кредитом, 16136,71 витрат на охорону об`єктів іпотеки і застави та судові витрати 1730,00 грн., всього 573900,68 грн. Дане рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2006 року.

У подальшому, а саме 21 вересня 2006 року між ВАТ "Морський транспортний банк" (правонаступником якого є ПАТ "Марфінбанк") та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір про переведення боргу та відступлення права вимоги, відповідно до умов якого остання приймає на себе фінансові зобов`язання за Кредитним договором №03/132-К, які згідно рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.2006 року повинна сплатити Банку - 573900,68 грн.

ФОП ОСОБА_2 перерахувала Банку 573900,68 грн. платіжним дорученням №6 зазначивши призначення платежу "плата згідно угоди про переведення боргу від 21.09.2006 р. без ПДВ", а Банк (первісний кредитор) передав ФОП ОСОБА_2 відповідні документи, з яких випливає право вимоги.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України саме Позивачу як власнику належить право володіти, користуватися та розпорядження майном, раніше переданим під заставу.

Але, ВАТ "МТБ Банк" порушуючи договір застави, Закон України «Про заставу», нехтуючи тим, що тільки власникові ОСОБА_6 належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном передає по Акту прийому-передачі від 21.09.2006 року майно ОСОБА_5 приватному підприємцю ОСОБА_2 , підкреслюючи, що "передане майно знаходиться в належному стані є технічно справне".

Таким чином Банк (Заставодержатель) розпорядився власністю Заставодавця ( ОСОБА_5 ) без його згоди, а тому у зв`язку із укладенням договору від 21.09.2006 року про переведення боргу та відступлення права вимоги між ФОП ОСОБА_2 і Банком, за яким ФОП ОСОБА_2 прийняла на себе фінансові зобов`язання за Кредитним договором № 03/132-К від 02.03.2005 року і перерахуванням ФОП ОСОБА_2 573900,68 грн. Банку в рахунок оплати боргу ВАТ "Великолепетиський маслозавод", зобов`язання за кредитним договором №02/132-К від 02.03.2005 року припинилися згідно ст. 598, 599 ЦК України, а тому відповідно до п. 27 Договору застави майна від 05.03.2005 року за № 03/132-3з він втратив свою силу у зв"язку з повним виконанням зобов"язань за кредитним договором, а Банк зобов"язаний був повернути ОСОБА_10 заставлене майно, але цього не зробив, та не зняв відповідні обтяження.

Відповідно до ст. 28 ЗУ "Про заставу" визначено, що застава припиняється, в тому числі з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

У подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у цивільній справі №2-1012/08, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2009 pоку, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і визнано за ним право власності на майно, яке Банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги.

Судовими рішеннями по цій справі встановлено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.11.2009 року змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12.03.2009 року по цивільній справі №2-1012, шляхом примусового вилучення у Паришевої Т.С. та передачі Кудінову B.C. вказаного майна, проте виконавче провадження ВП №12166462 по примусовому виконанню рішення суду про повернення ОСОБА_6 майна закінчено згідно постанови державного виконавця від 16.06.2010 року у зв`язку із визнанням боржника Приватного підприємця ОСОБА_2 банкрутом постановою господарського суду Запорізької області від 26.01.2010 р. №21/19/10. Тобто, фактично рішення Дніпровського районного суду м. Херсона про повернення майна Позивачу залишилося не виконаним.

21 вересня 2010 року господарським судом Херсонської області прийнято рішення по справі №14/202-ПД-09 за позовом ВАТ "Великолепетиський маслозавод" до ВАТ "МТБ" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , яким визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21.09.2006 року між ВАТ "МТБ" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 . Вказане рішення господарського суду залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2011 року. При цьому судами апеляційної і касаційної інстанцій господарського суду встановлено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 203 ЦК України для визнання угоди недійсною, а саме - невідповідність угоди статті 520 ЦК України та ст. 37 ЦПК України (процесуальне правонаступництво), оскільки в угоді кредитор перевів обов`язок боржника на нового боржника за домовленістю між ними та без відома боржника.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року по справі №21/19/10 про банкрутство приватного підприємця ОСОБА_2 суд зобов`язав ліквідатора Паришевої Т.С. виключити з ліквідаційної маси банкрута майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 р. у справі №2-1012/08. Також вказаною ухвалою суд зобов`язав ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 та зобов`язав ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 .

На виконання цієї ухвали суду 12.07.2012 року комісією у складі ліквідатора ФОП Паришевої Т.С., представників ВАТ "Великолепетиський маслозавод", ОСОБА_5 було проведено звірку наявності майна, що підлягає передачі ОСОБА_6 , та встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві, а тому позивач ОСОБА_1 дійсно зазнав збитків пов"язаних з втратою належного йому майна, оскільки згідно ч. 2 статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При визначенні осіб, які повинні відшкодувати завдані збитки суд враховує наступне.

Так, вищевказаними рішеннями судів підтверджено, що майно перебувало саме у володінні відповідача ОСОБА_2 , проте Банк на підставі Акту опису й арешту майна від 14.04.2006 року, складеного державним виконавцем при виконанні ухвали Великолепетиського районного суду від 10.04.2006 року, яким підтверджено обов`язок Банку бути відповідальним за зберігання майна, що відповідно до ч.1 та ч. 5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції чинній на момент отримання майна, що підтверджується відповідною розпискою в Акті опису, не повідомив ФОП ОСОБА_2 про наявний арешт майна, чим також допустив порушення п. 1.7 умов Договору від 21.09.2006 року про відступлення прав за договором застави. Передача майна здійснювалася відповідно до вимог ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено право виконавця передати майно на зберігання іншим особам та зазначити про це в акті опису й арешту. Також, в акті опису й арешту майна від 14.04.2006 року у відповідності до положень ч. 5 ст. 57 вказаного Закону зазначено про наступне: "... на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: заборонено відчуження, розукомплектування, знищення....". Також зазначено про прийняття майна на відповідальне зберігання представником Банку ОСОБА_11 , а тому відповідачі повинні нести солідарну відповідальність, оскільки ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим правам фізичної або юридичної особи, також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, а згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Вирішуючи питання щодо розміру заподіяної шкоди суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, але відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18, у випадку не зазначення у висновку експерта про його обізнаність про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також про те, що вказаний висновок підготовлений для подання до суду, такий висновок є неналежним доказом.

Так, з наданого позивачем звіту з оцінки майна №Од 1/04 не вбачається про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окрім того, в звіті не зазначено, що його підготовлено для суду. Натомість у висновку вказано, що метою його проведення є визначення ринкової вартості для вирішення питання для придбання, тоді як відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" у разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна.

Також п. 9 вказаної постанови передбачено, що зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З наданої позивачем оцінки майна № Од 1/04 від 15.04.2020 не вбачається яким чином оцінювачем було проведено оцінку, а саме, які аналоги застосовувалися при визначенні ринкової вартості майна, відшкодування за яке позивач просить стягнути кошти, а саме, оцінювачем в якості аналогів досліджувалося нове майно, та відповідно, зазначена в оцінці вартість майна становить саме вартість нового майна чи оцінювачем застосовувалися аналоги бувшого у використанні майна, яким є майно позивача.

Таким чином, оскільки з зазначеної вище оцінки не вбачається яка визначена вартість майна (нового чи аналогічного бувшого у використанні), при визначені вартості майна не було враховано стан майна належного позивачу, період його експлуатації, технічні характеристики щодо строку служби майна, вказана оцінка не може слугувати як доказом по цій справі.

Також, відповідно до п. 11 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або не ринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладанню договору на проведення оцінки майна. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог. Таким чином, на процедуру проведення оцінки, її вартість має вплив не тільки вид самого майна, але й мета, з якою проводиться визначення вартості. Згідно законодавства будь-яка незалежна оцінка має мету, яка обов`язково вказується у висновках про вартість, крім того, звіт про оцінку може бути використаний виключно з цією метою.

Як вбачається з оцінки її метою є визначення вартості для вирішення питання про придбання, а не для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, а тому наданий позивачем звіт про оцінку майна не може використовуватися з метою визначення суми спричиненої позивачу шкоди, оскільки був проведений з іншою метою, а тому суд вважає, що Відповідачі на даний час повинні солідарно відшкодувати Позивачу ринкову вартість втраченого ним майна, яку можливо обрахувати лише із застосування індексів інфляції за 2005-2020 року встановлених Мінфіном.

Так, станом на 05.03.2005 року - час укладення договору застави майна №03/132-3з ринкова вартість майна переданого Позивачем у заставу складала 1073180,00 грн.

Згідно зведеної таблиці індексів інфляції за період з 05.03.2005 року по серпень 2020 року (відомостей за вересень 2020 року станом на 05.10.2020 року - час ухвалення рішення суду Держкомстатом ще не опубліковано) індекс інфляції склав 5,81 %, а тому 1073180,00 х 5,81 = 6235175,80 грн., які є на даний час реальними збитками понесеними Позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1190 ЦК України, вважає необхідним стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6235175,80 грн., а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 9605 грн. 00 коп., оскільки вони підтверджені: заявою на переказ готівки №0.0. від 12.12.2019 року.

На підставі ст.ст. 22, 1166, 1190 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 102, 106, 141, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "МТБ Банк" про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», (68003, Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, 28, рахунок №0 в Управлінні НБУ в Одеській обл., 328027, ) та фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6235175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6244780 (шість мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 80 копійки.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "МТБ Банк", , місце реєстрації юридичної особи проспект Миру 28, м. Чорноморськ Одеської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15.10.2020 року.

Головуючий підпис»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 16.11.2020 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

відкриття апеляційного провадження

16 листопада 2020 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/1729/20

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатенко П.Я., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області (повне судове рішення складено 15.10.2020 року) ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 03.11.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Зазначена скарга надійшла до суду апеляційної інстанції за вх. № 11247 від 03.11.2020 року та листом від 04.11.2020 року Херсонський апеляційний суд витребував із Великолепетиського районного суду Херсонської області матеріали вказаної цивільної справи. На запит суду 10.11.2020 року надійшли матеріали справи.

12.11.2020 року до Херсонського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 .

Форма та зміст апеляційних скарг відповідають вимогам закону; строки апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції дотримано, судовий збір сплачено. Підстав для повернення скарг особам, що їх подали, залишення скарг без руху не вбачається, перешкод для відкриття апеляційного провадження за поданими апеляційними скаргами не встановлено.

Керуючись ст.359 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року.

Учасникам справи разом із копією ухвали про відкриття провадження надіслати копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Для реалізації учасниками справи права на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі встановити строк у сім днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та роз`яснити, що відзив повинен відповідати вимогам ст. 360 ЦПК України і до нього мають додаватися докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзивів на апеляційні скарги не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя П.Я. Ігнатенко»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 26.11.2020 року, відповідно до тексту якої:"

ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

26 листопада 2020 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/1729/20

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатенко П.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області (повне судове рішення складено 15.10.2020 року) ухвалив у зазначеній справі рішення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вказане рішення суду.

23.11.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», подана 16.11.2020 року через Великолепетиський районний суд Херсонської області.

Під час дослідження матеріалів справи встановлено, що апеляційну скаргу подано з порушенням вимог форми та змісту, а саме - згідно п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 2 п. 1 ч. 1 ст. 4 цього ж закону).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 року становить 1921 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи оскарження рішення суду в частині стягнення коштів у сумі 6 244 780 грн (максимальний розмір судового збору на день подачі позову - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 9605 грн), скаржнику необхідно сплатити за подання апеляційної скарги 14 407,50 грн судового збору: (1921 грн*5) *150%/100 %.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані обставини є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для сплати судового збору в сумі 14 407,50 грн грн за такими реквізитами: Отримувач коштів: УК у м Херсоні /м Херсон/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959779; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0021002; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101.

На підставі наведеного та керуючись ч.ч. 1,2 ст. 185, п. 3 ч. 4 ст. 356, ч. 2 ст. 357 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали і роз`яснити, що у разі невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде вважатися неподаною і повернута.

Документ про сплату судового збору в сумі 14 407,50 (чотирнадцять тисяч чотириста сім гривень 50 копійок) гривень необхідно подати до Херсонського апеляційного суду за адресою: м. Херсон, вул. 295 Херсонської стрілецької дивізії, №1-а, з посиланням на номер провадження 22-ц/819/1729/20 (номер справи 649/1393/19).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя П.Я.Ігнатенко»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 27.11.2020 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

про призначення справи до розгляду

в суді апеляційної інстанції

27 листопада 2020 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/1729/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Ігнатенко П.Я.

Суддів: Воронцової Л.П.

Полікарпової О.М.

Заслухавши доповідь судді Ігнатенко П.Я. про проведення підготовчих дій до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

При підготовці справи до апеляційного розгляду суддею-доповідачем проведені передбачені статтею 365 ЦПК України підготовчі дії, а саме: з`ясовано питання про склад учасників судового процесу; визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; з`ясовано обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; з`ясовано, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи.

Керуючись ст.ст.365,366 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Справу призначити до розгляду в суді апеляційної інстанції на «15» год. «00» хв. 10 грудня 2020 року.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П. Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 08.12.2020 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

відкриття апеляційного провадження

08 грудня 2020 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/1729/20

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ігнатенко П.Я., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області (повне судове рішення складено 15.10.2020 року) ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

За вказаними апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду.

23.11.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», подана 16.11.2020 року через Великолепетиський районний суд Херсонської області.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу залишено без руху в зв`язку з порушенням вимог п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України.

04 грудня 2020 року від скаржника надійшла заява про усунення недоліків з доданою квитанцією від 03.12.2020 року про сплату судового збору. З виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України вбачається, що судовий збір за подання апеляційної скарги сплачено в повному обсязі.

Таким чином, апеляційна скарга подана з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства, судовий збір сплачено; підстав для повернення скарги, повторного залишення без руху або повернення справи до суду першої інстанції не вбачається, перешкод для відкриття апеляційного провадження у справі немає.

Керуючись ст.359 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року.

Учасникам справи разом із копією ухвали про відкриття провадження надіслати копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Для реалізації учасниками справи права на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі встановити строк у сім днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та роз`яснити, що відзив повинен відповідати вимогам ст. 360 ЦПК України і до нього мають додаватися докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя П.Я. Ігнатенко»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 14.12.2020 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

про призначення справи до розгляду

в суді апеляційної інстанції

14 грудня 2020 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/1729/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Ігнатенко П.Я.

Суддів: Воронцової Л.П.

Полікарпової О.М.

Заслухавши доповідь судді Ігнатенко П.Я. про проведення підготовчих дій до апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2020 року Великолепетиський районний суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги. За вказаними апеляційними скаргами відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду.

23.11.2020 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», за якою ухвалою Херсонського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження.

При підготовці справи до апеляційного розгляду суддею-доповідачем проведені передбачені статтею 365 ЦПК України підготовчі дії, а саме: з`ясовано питання про склад учасників судового процесу; визначено характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює; з`ясовано обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень; з`ясовано, які обставини визнаються чи заперечуються учасниками справи.

Керуючись ст.ст.365,366 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року призначити до розгляду в суді апеляційної інстанції на раніше призначені дату та час: «15» год. «20» хв. 21 грудня 2020 року, про що учасники справи повідомлені.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П. Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-вступної та резолютивної частини тексту постанови Херсонського апеляційного суду від 25.02.2021 року, відповідно до тексту якого:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

25 лютого 2021 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/17/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряЛитвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Соловйова В.В. від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-повного тексту постанови Херсонського апеляційного суду від 25.02.2021 року, відповідно до тексту якого:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року м. Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-ц/819/17/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряЛитвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Соловйова В.В. від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що у період з 1999 по 2002 роки ним було придбано у власність майно - виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00 грн, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл «Великолепетиського маслозаводу» розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

05 березня 2005 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Приватінвест» у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №03/132-К від 02.03.2005 року укладено договір застави майна № 03/132-3з, згідно умов якого вищезазначене майно було передане в заставу Банку. Відповідно до п. 8 Договору застави вищевказане майно знаходилось в технічно справному стані та придатне до експлуатації.

21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ», який є правонаступником ВАТ «Акціонерний банк «Приватінвест» за кредитним договором та договором застави згідно договорів від 01.10.2005 року та від 07.10.2005 року, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, за умовами якої остання прийняла на себе фінансові зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» за кредитним договором №03/132-К в сумі 573900,68 грн згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 pоку, яким задоволено позов Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок Банку того ж дня.

21.09.2006 року між Банком та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави №03/132-3з і в той же день банк передав ФОП ОСОБА_2 належне позивачу майно, яке знаходилося в заставі у Банку, про що був підписаний Акт прийому-передачі від 21.09.2006 року.

Після перерахування Банку 573 900,68 грн в рахунок оплати боргу ВАТ «Великолепетиський маслозавод» по кредитному договору №03/132-К від 02.03.2005 року, ФОП ОСОБА_2 набула права вимоги повернення цих коштів з ВАТ «Великолепетиський маслозавод». Зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» перед фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були виконані шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог під час процедури банкрутства Маслозаводу у справі №12/73-Б-08. Про цей факт зазначається в судових рішеннях по справі №916/4176/14 за позовом ПАТ «Великолепетиський маслозавод» до ПАТ «Марфінбанк» про визнання договору іпотеки припиненим.

Окрім того, позивач зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у цивільній справі №2-1012/08, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2009 pоку, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і визнано за ним право власності на майно, яке Банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Судовими рішеннями по цій справі встановлено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.11.2009 року змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12.03.2009 року по цивільній справі №2-1012, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі йому ОСОБА_6 майна. Виконавче провадження ВП №12166462 по примусовому виконанню рішення суду про повернення ОСОБА_6 майна закінчено згідно постанови державного виконавця від 16.06.2010 року у зв`язку із визнанням боржника Приватного підприємця ОСОБА_2 банкрутом постановою господарського суду Запорізької області від 26.01.2010 р. №21/19/10. Тобто, фактично рішення Дніпровського районного суду м. Херсона про повернення йому майна залишилося не виконаним.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року у справі №14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21.09.2006 року між ВАТ «МТБ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство приватного підприємця ОСОБА_2 , зобов`язано ліквідатора Паришевої Т.С. виключити з ліквідаційної маси банкрута майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у справі №2-1012/08. Також вказаною ухвалою суд зобов`язав ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 та зобов`язав ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 .

На виконання цієї ухвали суду 12.07.2012 року комісією у складі ліквідатора ФОП ОСОБА_2 , представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_5 проведено звірку наявності майна, що підлягає передачі ОСОБА_6 , та встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві.

Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів втрачено (пошкоджено) його майно та порушено право вільного володіння, користування та розпорядження майном, і на даний час він для відновлення втраченого майна має нести витрати у розмірі реальної ринкової вартості цього майна та вартості необхідних для його встановлення робіт. Так, згідно звіту з оцінки майна № Од 1/04 від 15.04.2020 року діями відповідачів йому завдано збитки в розмірі реальної ринкової вартості промислового обладнання з урахуванням розрахункової вартості монтажу та пуско-налагоджувальних робіт на суму 98 085 802,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення розміру позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з фізичної особи ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6 244 780 (шість мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 80 копійки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї збитків та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши завдані позивачу збитки з ПАТ «МТБ Банк».

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві ОСОБА_2 частково підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з неї збитків та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнувши з ПАТ «МТБ Банк» завдані позивачу збитки. Просить взяти до уваги, що банк як кредитор не мав законних підстав для відступлення права вимоги іншій особі в силу його припинення, внаслідок повного виконання зобов`язання новим боржником (ФОП ОСОБА_2 ), зобов`язання перед банком припинилось належним виконанням. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року у справі №14/202-ПД-09 встановлено протиправність дій банку по укладенню правочину щодо відступлення банком права вимоги та договір визнано недійсним. В договорі про відступлення прав за договором застави, укладеним 21.09.2006 року між банком та ОСОБА_2 , в п. 2.1.3 визначено, що у випадку визнання недійсними прав, відступлених за цим договором, банк зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_2 збитки, пов`язані з визнанням недійсними цих прав. Акт про передачу заставного майна ОСОБА_2 не є належним доказом, оскільки не підтверджує виконання зобов`язань за угодою про переведення боргу та відступлення права вимоги, а тому не може бути належним доказом наявності у ОСОБА_2 спірного майна позивача, отже, на думку відповідачки нести відповідальність має саме банк. Окрім того, банк не попередив ОСОБА_2 про наявність арешту та обтяжень спірного майна.

У своїх відзивах ПАТ «МТБ Банк» частково визнає апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просить рішення суду - скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Просить взяти до уваги, що майно передано від банку ОСОБА_2 у повній комплектності та справному стані. Вина банку, наявність та розмір шкоди не доведено. Відсутність вини банку встановлена іншими чинними рішеннями судів між тими ж сторонами, в тому числі і про відшкодування збитків внаслідок незбереження майна. Окрім того, банк звертає увагу суду на те, що між сторонами виникли правовідносини 05.03.2005 року і на даний час майно позивачу не повернуто, суд першої інстанції не звернув уваги, що про своє порушене право позивач дізнався з 2012 року та періодично подає позови з різних підстав, в тому числі до банку. З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду в 2019 році, чим пропустив строк позовної давності і про його поновлення не заявляв.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 обґрунтованими. Стосовно доводів банку, просить взяти до уваги, що інші рішення суду, якими відмовлено позивачу у задоволенні вимог, стосуються інших обставин та не стосуються предмету доказування у даній справі. Натомість постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.12.2010 року у справі №7/1-ПД-09 встановлено, що банк, як кредитор, не мав законних підстав для відступлення права вимоги ОСОБА_2 в силу його припинення, оскільки вже відбулось виконання основного зобов`язання. У результаті протиправних дій банку спірне майно без належних правових підстав передано ОСОБА_2 , а позивачу так і не повернуто. Зобов`язання припинились та у банку виник обов`язок повернути майно заставодавцеві, однак всупереч забороні, встановленої Актом опису і арешту майна, будучи відповідальним за зберігання майна, незаконно передав це майно іншій особі. Зазначає, що є всі елементи цивільного правопорушення, оскільки внаслідок протиправних дій банку позивачу заподіяні збитки, а саме втрата та знищення майна, наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками і наявна вина банку, який не надав доказів, що вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення порушення свого зобов`язання щодо повернення майна позивачу.

Просить також взяти до уваги, що розмір збитків відповідно до реальної вартості майна на час розгляду справи підтверджується письмовим доказом - звітом з незалежної оцінки майна, виконаного Українською Універсальною Біржею, яка має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності Фонду державного майна України. Визначено вартість однорідного майна, що випускається взамін знятого з виробництва з урахуванням вартості робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій. Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» встановлена відповідальність оцінювача. Банк не надав контррозрахунку та не навів іншої вартості втраченого майна. Чинним законодавством не передбачено обов`язок сторони підтверджувати свої вимоги виключно висновком експерта.

Позивач вважає, що строки позовної давності переривались, окрім того, банком не подано належно оформленої заяви про застосування таких строків.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 та адвокат Загороднюк А.Д., який діє в його інтересах, апеляційну скаргу позивача підтримали, просять її задовольнити, апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» не визнають, просять залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 визнають в частині доводів про те, що банк має нести відповідальність. Просять взяти до уваги, що банк , отримавши належне позивачу рухоме майно, передав його ОСОБА_2 на підставі недійсного договору уступки вимоги, отже має нести відповідальність на підставі вимог ч.2 ст. 216 ЦК України та відшкодувати заподіяні збитки, які виникли в зв`язку з неповерненням майна. Вважають, що саме внаслідок неправомірних дій банку позивачу заподіяна шкода в заявленому розмірі, просять задовольнити позов. Розмір збитків підтверджено звітом про оцінку, застосування індексу інфляції при визначенні збитків поза межами заявленого позову.

Адвокати Скрипниченко Н.Д., Гусельщикова М.А., які діють в інтересах ПАТ «МТБ Банк», підтримали апеляційну скаргу банку, апеляційні скарги інших учасників справи не визнають, просять залишити без задоволення. Пояснили, що банк не є відповідальною особою перед позивачем, оскільки не доведено, що збитки взагалі заподіяні; не встановлено, що майно позивача втрачено і не може бути повернуто йому на виконання рішень суду, якими ОСОБА_2 зобов`язано повернути спірне майно ОСОБА_1 . Окрім того, не доведено розмір збитків, поданий суду акт оцінки не відповідає вимогам закону, складений лише з метою встановлення вартості майна для його придбання, а не відшкодування збитків, вибір бази оцінки залежить від мети, з якою оцінка проводиться; експертне дослідження з метою встановлення розміру збитків з попередженням експерта про кримінальну відповідальність, - не проводилось. Замість застарілого, зношеного майна проведена оцінка вартості придбання нового сучасного обладнання без врахування зносу, невідповідним способом та включено до вартості майна пуско-налагоджувальні роботи. Також просять звернути суд увагу на те, що відсутні вина банку та причинно-наслідковий зв`язок між діями банку та збитками, як обов`язкові елементи відповідальності.

Адвокат Шевченко І.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримав, просить скасувати рішення в частині стягнення коштів з ОСОБА_2 та відмовити у задоволенні цих позовних вимог. Пояснив, що банк, не маючи такого права, розпорядився спірним рухомим майном. Майно втрачено внаслідок дій банку. Пояснити де знаходиться майно не може, ОСОБА_2 про це невідомо.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2005 року між Акціонерним банком «Приватінвест» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» укладено кредитний договір № 03/132-К, згідно умов якого банком надано останньому кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 500 000,00 грн зі сплатою відсотків з кінцевим строком повернення кредиту 01.03.2006 року (т. 1 а.с. 12-14).

У забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, 05.03.2005 року між АБ «Приватінвест» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» укладено договір застави № 03/132-1з, згідно умов якого ВАТ «Великолепетиський маслозавод» передав у заставу банку майно - виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00 грн, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл «Великолепетиського маслозаводу», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 (т. 1 а.с. 15-17).

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 року у справі № 2-367/2006 за позовом ВАТ «Морський транспортний банк» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, в забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Забезпечення позову скасовано ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18.11.2016 року (справа № 649/541/16-ц) (т. 1 а.с. 20, 94-95).

Згідно акту арешту й опису майна від 14.04.2006 року арештоване майно ОСОБА_1 - виробниче обладнання 27 найменувань описане та передане на відповідальне зберігання Банку (т. 1 а.с. 21-23).

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29.05.2006 року у справі № 2-367/2006, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2006 року, позов ВАТ «Морський транспортний банк» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 задоволено та стягнуто солідарно з ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 на користь Банку 556 033,97 грн заборгованості за кредитом, 16 136,71 витрат на охорону об`єктів іпотеки і застави та судові витрати 1730,00 грн, всього 573 900,68 грн (т. 1 а.с. 18-19).

Згідно угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року, укладеної між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфінбанк») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , остання прийняла на себе фінансові зобов`язання за кредитним договором № 03/132-К, які згідно рішення Великолепетиського районного суду від 29.05.2006 року повинна сплатити Банку в сумі 573 900,68 грн (т. 1 а.с. 27).

21.09.2006 року між ВАТ «Морський транспортний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Марфінбанк») та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-1з від 05.03.2006 року (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до акту-прийому-передачі від 21.09.2006 року банком передано ОСОБА_12 відповідно до договору про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року майно - виробниче обладнання 27 найменувань. Заначено, що передане майно знаходиться в належному стані і технічно справне (т. 1 а.с. 29).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 року у цивільній справі № 2-1012/08, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.02.2009 pоку, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено і визнано за ним право власності на майно, яке Банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 майно загальною вартість 1 073 180,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , згідно наведеного переліку (т. 1 а.с. 31-32, 35-37).

Ухвалою Дніпровського районного суду від 05.11.2009 року в справі № 6-245/09 змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12.03.2009 року по цивільній справі № 2-1012/08, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_6 вказаного вище майна (т. 1 а.с. 33-34).

Згідно постанови державного виконавця від 16.06.2010 року виконавче провадження ВП №12166462 по примусовому виконанню рішення суду про повернення ОСОБА_6 майна закінчено у зв`язку із визнанням боржника Приватного підприємця ОСОБА_2 банкрутом постановою господарського суду Запорізької області від 26.01.2010 р. №21/19/10 (т. 1 а.с. 39-40).

Згідно наданої на стадії апеляційного розгляду ухвали господарського суду Херсонської області від 11.08.2009 року у справі №12/73-Б-08 ліквідатор ВАТ "Вел«колепетиський маслозавод» визнав ФОП ОСОБА_2 кредитором ВАТ «Великолепетиський маслозавод» з вимогами у розмірі 573900,68 грн., про що свідчить і повідомлення банку, яким банк повідомив боржника про укладення договору переведення боргу за кредитним договором №03/132-К від 02.03.2005 року з ОСОБА_2 . Судом встановлено, що кредиторські вимоги ПП ОСОБА_2 до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» є повністю погашеними за рахунок зменшення її заборгованості перед маслозаводом.

21 вересня 2010 року Господарським судом Херсонської області ухвалено рішення у справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.02.2011 року, визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21.09.2006 року між ВАТ «МТБ» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 41-55).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.11.2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство приватного підприємця ОСОБА_2 , зобов`язано ліквідатора приватного підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_13 виключити з ліквідаційної маси банкрута ПП ОСОБА_2 майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.11.2008 р. у справі №2-1012/08. Зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 та зобов`язано ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 84-92).

На виконання вказаної ухвали суду, комісією у складі ліквідатора ПП ОСОБА_2 - ОСОБА_15, представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_5 12.07.2012 року проведено звірку наявності майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та підлягає передачі ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць (т. 1 а.с. 93).

Згідно рішення апеляційного суду Херсонської облоасті від 29.10.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ПАТ «Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 , у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, спричинену йому знищенням заставного майна. Судом встановлено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні такої шкоди та безпосереднього причинного зв`язку між діями банку щодо передачі ФОП ОСОБА_2 належного позивачу майна і спричинення останньому майнової шкоди (т.1 а.с.180-182).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області вд 08.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 по ПАТ «Марфін банк», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Великолепетиський маслозавод», про повернення безпідставно утриманого майна, у задоволенні позову відмовлено. Судом встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 і у володінні або на зберіганні банку воно не знаходиться (т.1 а.с. 199-203).

Згідно рішення апеляційного суду Херсонської області від 07.12.2017 року у справі №649/857/16-ц, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування збитків, заподіяних йому банком в зв`язку з незбереженням спірного майна. Постановою Верховного Суду про залишення зазначеного рішення апеляційного суду без змін встановлено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні шкоди, а саме причинно-насолідкового зв`язку між діями банку та завданими збитками з урахуванням рішень у справі №201012/08 щодо зобов`язань ОСОБА_2 по поверненню ОСОБА_1 спірного майна. (т.1 а.с. 214-221).

В даній справі, звертаючись за захистом свого порушеного права, позивач зазначив як підставу вимог про відшкодування збитків які, на його думку, заподіяні у зв`язку із вчиненням недійсного правочину.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на неправомірність дій банку , який без законних правових підстав передав 21.09.2006 року ОСОБА_2 неіснуюче право вимоги у правовідносинах, які припинились виконанням зобов`язань останньою, як новим боржником. Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.09.2010 року №14/202-ПД-09 визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги між банком та ФОП ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що на підставі недійсної угоди згідно акту від 21.09.2006 року банком передано спірне майно ФОП ОСОБА_2 , яке втрачено та не повернуто позивачу; на цій підставі просить стягнути збитки внаслідок недійсного правочину у розмірі вартості втраченого майна з банку, як винної особи у заподіянні збитків.

Згідно вимог ч.2 ст. 216 ЦК України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні чи третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте, для застосування такого виду санкції як стягнення збитків необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками, наявність вини. При відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Збитки мають бути реальними, має існувати причинно-наслідковий зв`язок між діями заподіювача шкоди та збитками.

Суб`єктом цивільно-правової відповідальності може бути відповідач у разі встановлення належними та допустимими доказами усіх необхідних елементів -складових такої відповідальності, зокрема причини, яка прямо і безпосередньо тягне за собою настання шкідливого результату, тобто має бути наявними прямі (безпосередні) причинні зв`язки між протиправними діями заподіювача та збитками.

Позивачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається безпосереднє та пряме заподіяння збитків при передачі майна ОСОБА_2 згідно акту від 21.09.2006 року.

Позивачем не доведено фактів, які могли б свідчити, що ним понесені втрати майнового характеру у заявленому розмірі, які з необхідністю безпосередньо зумовлені протиправними діями відповідача та були невідворотнім результатом дій банку в межах недійсного договору, тобто не доведено наявність прямого причинного зв`язку між передачею майна ФОП ОСОБА_2 та заявленими позивачем збитками, виникнення яких самим позивачем обґрунтовується неповерненням йому спірного майна. При цьому як вбачається з матеріалів справи , чинними рішеннями суду такий обов`язок по поверненню майна покладено саме на ОСОБА_2 та невиконанням останньою своїх зобов`язань щодо повернення майна ОСОБА_1 , покладених на неї судом, безпосередньо тягне настання шкідливих наслідків у вигляді збитків.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з банку збитків. Рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові за відсутністю деліктного складу в діях банку.

В решті це ж рішення суду підлягає залишенню без змін. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення збитків з ОСОБА_2 в сумі 6 235 175,80 грн в межах наданих доказів. При цьому, наданий позивачем звіт про оцінку майна правильно не взятий до уваги з урахуванням вимог п. 11 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» в зв`язку з невідповідністю процедури проведеної оцінки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, враховуючи, що позивач відмовився від проведення експертизи з метою встановлення розміру збитків як в суді першої, так і апеляційної інстанції, що підтверджується технічним записом судового засідання, інших належних і допустимим доказів розміру заподіяних збитків не надано, з урахуванням принципу диспозитивності, в межах наданих доказів, з метою захисту порушеного права позивача та справедливого відшкодування збитків, які утворились в зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань про повернення спірного майна позивачу, суд першої інстанції стягнув збитки, виходячи з погодженої ОСОБА_1 в договорі застави вартості цього майна, застосувавши індекси інфляції.

Посилання представника ОСОБА_2 , який заперечує факт передачі спірного майна ОСОБА_2 від банку за актом від 21.09.2006 року, - судовою колегією до уваги не приймаються, як такі, що спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи про те, що саме банк є належним відповідачем та має нести відповідальність, оскільки банк числиться заставодержателем та безпідставно передав майно, яке втрачено , - позбавлені правового обґрунтування, оскільки відсутня вина банку та необхідний причинний зв`язок між діями банку та наслідками щодо неповернення спірного майна ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягають залишенню без задоволення, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - частковому задоволенню.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасуванню в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті це ж рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 05 березня 2021 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-вступна та резолютивна частина додаткової постанови Херсонського апеляційного суду від 08.04.2021 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

08 квітня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-з/819/48/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Литвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Соловйова В.В. від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів.

Виключити з рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року посилання на стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 9605,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судовий збір у сумі 7203, 75 гривень, сплачений на стадії апеляційного розгляду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-додаткова постанова Херсонського апеляційного суду від 08.04.2021 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження 22-з/819/48/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Литвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області у складі судді Соловйова В.В. від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6 244 780 (шість мільйонів двісті сорок чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень 80 копійки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» подали апеляційні скарги.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задоволено частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасовано в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті це ж рішення суду залишено без змін.

У березні 2021 року представник ПАТ «МТБ Банк» звернувся до Херсонського апеляційного суду із заявою про винесення додаткового рішення, в якій після поданих уточнень, просив суд змінити розподіл судових витрат, стягнутих рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат, сплачених банком за подання апеляційної скарги.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» п. 4, ч. 1, ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» та фізичної особи ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9605,00 грн.

За результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково, рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, - скасовано в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Разом з тим питання щодо розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішено, згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України це є підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Окрім того, судом апеляційної інстанції при постановлені судового рішення не вирішено питання щодо судового збору, сплаченого скаржником при поданні апеляційної скарги у розмірі 14 407,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 44139549 від 03.12.2020 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 04.12.2020 року.

На підставі викладеного, заява ПАТ «МТБ Банк» підлягає задоволенню з ухваленням додаткового судового рішення в даній справі, яким згідно вимог ст. 141 ЦПК України враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, виключити з рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року посилання на стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 9605,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» сплачений на стадії апеляційного розгляду судовий збір у сумі 7203, 75 грн,.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», - задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів.

Виключити з рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року посилання на стягнення з Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 9605,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» судовий збір у сумі 7203, 75 гривень, сплачений на стадії апеляційного розгляду.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 09 квітня 2021 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова»;

-повного тексту ухвали Верховного Суду від 16.04.2021 року, відповідно до тексту якої:

«У х в а л а

16 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 649/1393/19

провадження № 61-5216 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,

В с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та судові витрати.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9 605,00 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково; скасовано рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог; в решті рішення суду залишено без змін.

26 березня 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається імовірність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

Витребувати із Великолепетиського районного суду Херсонської області цивільну справу № 649/1393/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «МТБ Банк» про стягнення коштів.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук»;

-повного тексту ухвали Верховного Суду від 19.04.2021 року, відповідно до тексту якої:

«У х в а л а

19 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 649/1393/19

провадження № 61-5216 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,

В с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та судові витрати.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн. та судові витрати у розмірі 9 605,00 грн., а всього грошові кошти у сумі 6 244 780,80 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково; скасовано рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог; в решті рішення суду залишено без змін.

26 березня 2021 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в частині стягнення з неї збитків, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, оскільки із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається імовірність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що неможливо встановити без дослідження матеріалів справи, а тому з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної касаційної скарги та належної перевірки її доводів, наявна необхідність відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів даної справи.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 26 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук";

-повного тексту ухвали Верховного Суду від 29.09.2021 року, відповідно до тексту якої:

«Ухвала

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 649/1393/19

провадження № 61-5216св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Паришевої Тетяни Степанівни, публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в складі судді Соловйова В. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк», в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та судові витрати.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн та судові витрати у розмірі 9 605,00 грн, а всього - 6 244 780,80 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково.

Скасовано рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог; в решті рішення суду залишено без змін.

26 березня 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року. У касаційній скарзі він просить скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_14 та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

26 березня 2021 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року. У касаційній скарзі вона просить скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в частині стягнення з неї збитків, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, шляхом стягнення збитків з відповідача ПАТ «МТБ Банк».

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа надійшла до Верховного Суду.

У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

У касаційних скаргах містяться клопотання про повідомлення про дату та час розгляд справи з метою участі в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Колегія суддів не вбачає необхідності виклику учасників справи для надання пояснень в даній справі, а відтак, заявлені клопотання щодо розгляду справи за участю осіб, які подали касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів, за касаційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відмовити у задоволенні клопотань про розгляд справи за участю осіб, які подали касаційні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук»;

-повного тексту постанови Верховного Суду від 24.11.2021 року, відповідно до тексту якої:

«Постанова

Іменем України

24 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 649/1393/19

провадження № 61-5216св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року в складі судді Соловйова В. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»), в якому просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що у період з 1999 по 2002 роки ним було придбано у власність майно, а саме, виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00 грн, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод» (далі - ВАТ «Великолепетиський маслозавод»), розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

05 березня 2005 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Акціонерний банк «Приватінвест» (далі - ВАТ АБ «Приватінвест») для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 02 березня 2005 року № 03/132-К укладено договір застави майна № 03/132-3з, згідно умов якого вищезазначене майно було передане в заставу банку. У договорі застави було зазначено, що майно знаходиться в технічно справному стані та придатне до експлуатації.

21 вересня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Морський транспортний банк» (далі - ВАТ «МТБ»), правонаступником якого стало відкрите акціонерне товариство «Марфінбанк» (далі - ВАТ «Марфінбанк»/ПАТ «Марфінбанк»), правонаступником якого є відповідач - публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», далі - ПАТ «МТБ Банк»), що є правонаступником ВАТ «АБ «Приватінвест» за кредитним договором та договором застави згідно договорів від 01 жовтня 2005 року та від 07 жовтня 2005 року, та ФОП ОСОБА_2 укладено угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, за умовами якої остання прийняла на себе фінансові зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» за кредитним договором № 03/132-К в сумі 573 900,68 грн згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 pоку, яким задоволено позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_2 на розрахунковий рахунок банку того ж дня.

21 вересня 2006 року між банком та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-3з і в той же день банк передав ФОП ОСОБА_2 належне позивачу майно, яке знаходилося в заставі у банку, про що був підписаний акт прийому-передачі від 21 вересня 2006 року.

Після перерахування банку 573 900,68 грн у рахунок оплати боргу ВАТ «Великолепетиський маслозавод» по кредитному договору від 02 березня 2005 року № 03/132-К ФОП ОСОБА_2 набула право вимоги повернення цих коштів з ВАТ «Великолепетиський маслозавод». Зобов`язання ВАТ «Великолепетиський маслозавод» перед ФОП ОСОБА_2 були виконані шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог під час процедури банкрутства товариства у справі № 12/73-Б-08. Про цей факт зазначається в судових рішеннях по справі № 916/4176/14 за позовом ПАТ «Великолепетиський маслозавод» до ПАТ «Марфінбанк» про визнання договору іпотеки припиненим.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, яке банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Судовими рішеннями по цій справі встановлено, що майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2009 року змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12 березня 2009 року у справі № 2-1012/08, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_6 майна. Виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання рішення суду про повернення ОСОБА_6 майна закінчено згідно постанови державного виконавця від 16 червня 2010 року у зв`язку із визнанням боржника - приватного підприємця (далі - ПП) ОСОБА_2 банкрутом постановою Господарського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року в справі № 21/19/10. Тобто, фактично рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року про повернення йому майна залишилося невиконаним.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 21 вересня 2010 року у справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ», фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 зобов`язано ліквідатора ПП ОСОБА_2 виключити з ліквідаційної маси банкрута майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08. Вказаною ухвалою суд зобов`язав ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 та зобов`язав ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 .

На виконання цієї ухвали суду 12 липня 2012 року комісією у складі: ліквідатора ФОП ОСОБА_2 , представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_5 проведено звірку наявності майна, що підлягає передачі ОСОБА_6 , та встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві.

Позивач вважає, що протиправними діями відповідачів, внаслідок укладення ними недійсного правочину від 21 вересня 2006 року (угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги) фактично втрачено його майно та порушено право вільного володіння, користування та розпорядження майном, і на даний час він для відновлення втраченого майна має нести витрати у розмірі реальної ринкової вартості цього майна та вартості необхідних для його встановлення робіт. Так, згідно звіту з оцінки майна № Од1/04 від 15 квітня 2020 року діями відповідачів йому завдано збитки в розмірі реальної ринкової вартості промислового обладнання з урахуванням розрахункової вартості монтажу та пуско-налагоджувальних робіт на суму 98 085 802,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь завдані збитки у розмірі 98 085 802,00 грн та понесені судові витрати.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 235 175,80 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішеннями судів підтверджено, що спірне майно перебувало саме у володінні відповідача ОСОБА_2 . Разом із цим банк на підставі акта опису й арешту майна від 14 квітня 2006 року, складеного державним виконавцем, яким підтверджено обов`язок банку бути відповідальним за зберігання майна, не повідомив ФОП ОСОБА_2 про наявний арешт майна, чим також допустив порушення умов договору про відступлення прав за договором застави. В акті опису й арешту майна від 14 квітня 2006 року зазначено, що «... на описане майно накладено арешт і встановлено обмеження права користуватися ним: заборонено відчуження, розукомплектування, знищення....». Також зазначено про прийняття майна на відповідальне зберігання представником банку ОСОБА_11 . У зв`язку із цим відповідачі мають нести солідарну відповідальність перед позивачем, оскільки згідно статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала; особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (стаття 1190 ЦК України.

Судом було визнано неналежним доказом на підтвердження вартості спірного майна та розміру завданих позивачу збитків звіт з оцінки майна № Од1/04, оскільки у ньому не було зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; у звіті не зазначено, що його підготовлено для суду. Крім того, відповідно до пункту 11 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінка проводиться із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості або не ринковим видам вартості. Вибір бази оцінки передує укладенню договору на проведення оцінки майна. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог. Таким чином, на процедуру проведення оцінки, її вартість має вплив не тільки вид самого майна, але й мета, з якою проводиться визначення вартості. Згідно законодавства будь-яка незалежна оцінка має мету, яка обов`язково вказується у висновках про вартість, крім того, звіт про оцінку може бути використаний виключно з цією метою.

Як вбачається з наданого позивачем звіту про оцінку майна, її метою є визначення вартості для вирішення питання про придбання, а не для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, а тому наданий звіт не може використовуватися з метою визначення суми спричиненої позивачу шкоди, оскільки був проведений з іншою метою. Суд вважав, що відповідачі мають солідарно відшкодувати позивачу ринкову вартість втраченого ним майна, яку можливо обрахувати лише із застосування індексів інфляції за 2005-2020 роки.

Станом на час укладення договору застави майна № 03/132-3з (05 березня 2005 року) вартість спірного майна становила 1 073 180,00 грн. Згідно зведеної таблиці індексів інфляції за період з 05 березня 2005 року по серпень 2020 року середній індекс інфляції склав 5,81, а тому розмір реальних збитків, понесених позивачем у зв`язку із втратою спірного майна становить 6 235 175,80 грн (1 073 180,00*5,81).

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до статей 22, 1166, 1190 ЦК України стягнув солідарно з ПАТ «МТБ Банк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдані збитки у сумі 6 235 175,80 грн.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення; апеляційну скаргу ПАТ «МТБ Банк» задоволено частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року скасовано в частині стягнення з ПАТ «МТБ Банк» на користь ОСОБА_1 збитків та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звертаючись за захистом свого порушеного права, позивач зазначив як підставу вимог про відшкодування збитків, які на його думку заподіяні у зв`язку із вчиненням відповідачами спільно недійсного правочину.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі № 649/347/15-ц за позовом ОСОБА_1 по ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Великолепетиський маслозавод», про повернення безпідставно утриманого майна, встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банка воно не знаходилось.

Згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року, у справі № 649/857/16-ц, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування збитків, заподіяних йому банком у зв`язку з незбереженням спірного майна. У постанові Верховного Суду зазначено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні шкоди, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями банку та завданими збитками з урахуванням рішень у справі № 2-1012/08 щодо зобов`язань ОСОБА_2 по поверненню ОСОБА_1 спірного майна.

Позивачем не доведено та з матеріалів справи не вбачається безпосереднє та пряме заподіяння збитків при передачі майна банком ОСОБА_2 згідно акту від 21 вересня 2006 року після укладення договору про переведення боргу та відступлення права вимоги.

Позивачем не доведено наявність прямого причинно-наслідкового зв`язку між передачею спірного майна ФОП ОСОБА_2 та заявленими позивачем збитками, виникнення яких самим позивачем обґрунтовується неповерненням йому спірного майна. При цьому, чинними судовими рішеннями такий обов`язок по поверненню майна покладено саме на ОСОБА_2 та невиконання останньою своїх зобов`язань щодо повернення майна ОСОБА_1 безпосередньо мало наслідком завдання останньому збитків у розмірі вартості неповернутого майна на час розгляду цієї справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважав помилковим висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «МТБ Банк» збитків. Рішення в цій частині апеляційний суд скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку із його необґрунтованістю.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення збитків лише з ОСОБА_2 у розмірі 6 235 175,80 грн в межах наданих доказів. При цьому, апеляційний суд також вважав, що наданий позивачем звіт про оцінку вартості майна правильно не взятий до уваги районним судом у зв`язку з невідповідністю процедури проведеної оцінки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

26 березня 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року. У касаційній скарзі він просить скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

26 березня 2021 року ОСОБА_2 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року. У касаційній скарзі вона просить скасувати рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року в частині стягнення з неї збитків, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, шляхом стягнення збитків з відповідача ПАТ «МТБ Банк».

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року справу № 649/1393/19 призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судами не враховано висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 755/9215/15-ц, що відчуження майна під час дії арешту не допускається. Однак, передача спірного майна банком відбулася під час дії накладеного на нього арешту на виконання договору про переведення боргу та відступлення права вимоги; під час підписання акту про передачу майна на зберігання банку, воно було у справному стані; зазначений акт не є правочином та не може бути визнаний недійсним згідно постанови Верховного Суду в справі № 910/12258/17. Ці обставини свідчать про наявність вини банку у завданні збитків позивачу, оскільки банк незаконно передав спірне майно відповідачу ОСОБА_2 . Судами безпідставно не стягнуто розмір збитків, визначений на підставі наданого позивачем звіту з оцінки майна № Од1/04 від 15 квітня 2020 року. Цей звіт складений уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності та відповідає вимогам частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Судами не враховано, що законодавством України передбачена відповідальність суб`єкта оціночної діяльності у разі надання ним недостовірного звіту. Зміст наданого позивачем звіту не спростований відповідачами та останніми не надано контррозрахунку розміру збитків.

Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судами не враховано, що акт приймання-передачі майна від 21 вересня 2006 року, який був підписаний між відповідачами, не свідчить про дійсну передачу спірного майна ОСОБА_2 . З даного приводу судами не враховано висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду: від 11 червня 2018 року в справі № 916/613/17 та у справі № 910/12258/17. Крім того, судами не було враховано встановлені судовими рішеннями преюдиційні факти щодо протиправності дій банку при передачі спірного майна ОСОБА_2 , які не підлягають доказуванню. З цих підстав суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 761/29966/16-ц, від 05 вересня 2019 року в справі № 234/16272/15-ц, від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц. Судами не надано належної оцінки судовим рішенням, які стосуються спірних правовідносин. Також судами не враховано висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 755/9215/15-ц, що відчуження майна під час дії арешту не допускається, а оскільки передача спірного майна банком ОСОБА_2 вчинена під час наявності арешту на спірне майно, а тому це свідчить про протиправні дії банку.

Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Позиція інших учасників справи

10 червня 2021 року представник ПАТ «МТБ Банк» - Гусельщикова М. А. надіслала до суду пояснення, в яких просила залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Разом із цим, до пояснень не було додано жодних доказів на підтвердження її повноважень як представника сторони у цій справі, а тому згідно із статтею 183 ЦПК України суд повертає пояснення особі, яка його подала без розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 березня 2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» та ВАТ «Великолепетиський маслозавод» укладено кредитний договір № 03/132-К, згідно якого банком надано позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 500 000,00 грн зі сплатою відсотків та з кінцевим строком повернення кредиту - 01 березня 2006 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань по цьому кредитному договору, 05 березня 2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» та ОСОБА_1 укладено договір застави № 03/132-1з, згідно умов якого ОСОБА_1 передав у заставу банку виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1 073 180,00 грн, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл цього маслозаводу, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2006 року у справі № 2-367/2005 за позовом ВАТ «МТБ» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, у забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Забезпечення позову скасовано ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року у справі № 649/541/16-ц.

Згідно акту арешту й опису майна від 14 квітня 2006 року арештоване майно ОСОБА_1 - виробниче обладнання 27 найменувань описане та передане на відповідальне зберігання банку.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006 позов ВАТ «МТБ» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_1 задоволено. Стягнено солідарно з ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 на користь банку 556 033,97 грн заборгованості за кредитом, 16 136,71 витрат на охорону об`єктів іпотеки і застави, а також судові витрати 1 730,00 грн, а всього - 573 900,68 грн.

Згідно угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року, укладеної між ВАТ «МТБ» (правонаступником якого є ПАТ «Марфінбанк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») та ФОП ОСОБА_2 , остання прийняла на себе фінансові зобов`язання за кредитним договором № 03/132-К та згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006 повинна була сплатити банку кошти в сумі 573 900,68 грн.

21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-1з від 05 березня 2006 року.

Згідно акта прийому-передачі від 21 вересня 2006 року банком передано ОСОБА_12 відповідно до договору про переведення боргу та відступлення прав вимоги від 21 вересня 2006 року виробниче обладнання 27 найменувань; в акті зазначено, що передане майно знаходиться в належному стані і технічно справне.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на майно, яке банк передав ОСОБА_2 згідно угоди про переведення боргу та відступлення прав вимоги. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 майно загальною вартість 1 073 180,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , згідно наведеного переліку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2009 року в справі № 6-245/09 змінено порядок і спосіб виконання виконавчого листа, виданого 12 березня 2009 року у справі № 2-1012/08, шляхом примусового вилучення у ОСОБА_2 та передачі ОСОБА_6 визначеного у рішенні суду майна.

Згідно постанови державного виконавця від 16 червня 2010 року виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 по примусовому виконанню рішення суду про повернення ОСОБА_6 майна закінчено у зв`язку із визнанням боржника - ПП ОСОБА_2 банкрутом постановою Господарського суду Запорізької області від 26 січня 2010 року в справі № 21/19/10.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 11 серпня 2009 року у справі № 12/73-Б-08 ліквідатор ВАТ «Великолепетиський маслозавод» визнав ФОП ОСОБА_2 кредитором ВАТ «Великолепетиський маслозавод» з вимогами у розмірі 573 900,68 грн, про що свідчить і повідомлення банку, яким банк повідомив боржника про укладення договору переведення боргу за кредитним договором № 03/132-К від 02 березня 2005 року з ОСОБА_2 . Судом у цій справі встановлено, що кредиторські вимоги ПП ОСОБА_2 до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» є повністю погашеними за рахунок зменшення її заборгованості перед маслозаводом.

21 вересня 2010 року Господарським судом Херсонської області ухвалено рішення у справі № 14/202-ПД-09 за позовом ВАТ «Великолепетиський маслозавод» до ВАТ «МТБ», ФОП ОСОБА_2 , яким визнано недійсною угоду про переведення боргу та відступлення права вимоги, укладену 21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 .

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 , зобов`язано ліквідатора ПП ОСОБА_2 - Кукурудзу О. М. виключити з ліквідаційної маси банкрута ПП ОСОБА_2 майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08. Зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 ; зобов`язано ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 .

На виконання вказаної ухвали суду, комісією у складі ліквідатора ПП ОСОБА_2 - Кукурудзи О. М., представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_5 12 липня 2012 року проведено звірку наявності майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та підлягає передачі ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які знаходились під відкритим небом, демонтовані, розукомплектовані та непридатні для використання у виробництві.

Згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 29 жовтня 2013 року в справі № 649/379/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ПАТ «Великолепетиський маслозавод», ФОП ОСОБА_2 , відмовлено у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої позивачу знищенням заставного (спірного) майна. Судом встановлено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні такої шкоди та безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями банку щодо передачі ФОП ОСОБА_2 належного позивачу майна і завдання останньому майнової шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі № 649/347/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк», треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Великолепетиський маслозавод», про повернення безпідставно утримуваного майна, відмовлено у задоволенні позову. Судом встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банка воно не знаходиться.

Згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року у справі № 649/857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про відшкодування збитків, заподіяних йому у зв`язку з незбереженням спірного майна, відмовлено у задоволенні позову. У постанові Верховного Суду у цій справі зазначено, що позивачем не доведено вини банку у заподіянні шкоди, а саме причинно-наслідкового зв`язку між діями банку та завданими збитками з урахуванням судових рішень у справі № 2-1012/08 щодо зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 спірне майно.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до касаційних скарг, рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України оскаржується на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 6 Конвенції зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні чи третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною особою (частина друга статті 216 ЦК України).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

За частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Натомість, неправомірність дій, вину та причинно-наслідковий зв`язок між ними спростовує відповідач.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 (касаційне провадження № 14-199гс18)), у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року в справі № 910/17533/19.

При перегляді рішення місцевого суду апеляційний суд на вищезазначене не звернув уваги та не встановив належним чином настання у відповідачів або у одного із них відповідальності відшкодувати позивачу збитки у зв`язку із знищенням (втратою) належного йому майна.

Зокрема, апеляційний суд не перевірив та не надав належної правової оцінки доводам відповідача ОСОБА_2 про відсутність її вини у завданні позивачу заявленої ним шкоди.

Як видно із матеріалів справи, ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2006 року у справі № 2-367/2005 в якості забезпечення позову накладено арешт на спірне майно ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Забезпечення позову скасовано ухвалою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 18 листопада 2016 року у справі № 649/541/16-ц.

Згідно акту арешту й опису майна від 14 квітня 2006 року арештоване майно ОСОБА_1 - виробниче обладнання 27 найменувань описане та передане на відповідальне зберігання банку.

За угодою про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року, укладеної між ВАТ «МТБ» (правонаступником якого є ПАТ «Марфінбанк», правонаступником якого є ПАТ «МТБ Банк») та ФОП ОСОБА_2 , остання прийняла на себе фінансові зобов`язання за кредитним договором № 03/132-К та згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 29 травня 2006 року у справі № 2-367/2006 повинна була сплатити банку кошти в сумі 573 900,68 грн.

21 вересня 2006 року між ВАТ «МТБ» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за договором застави № 03/132-1з від 05 березня 2006 року.

Згідно акта прийому-передачі від 21 вересня 2006 року банком передано ОСОБА_12 відповідно до договору про переведення боргу та відступлення прав вимоги від 21 вересня 2006 року виробниче обладнання 27 найменувань; в акті зазначено, що передане майно знаходиться в належному стані і технічно справне.

Тобто, за наявності арешту на спірне майно, воно було передане відповідачу ОСОБА_2 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 755/9215/15-ц зазначено, що під час дії арешту жодних дій ні власник, ні особи, які вважають себе власниками, без дозволу ДВС не можуть вчиняти щодо арештованого майна, а мають оскаржити вказані дії ДВС чи постанову про накладення арешту у разі незгоди із нею.

Апеляційний суд не перевірив висновків суду першої інстанції про наявність/відсутність вини в діях відповідачів при передачі спірного майна банком відповідачу ОСОБА_2 під час дії арешту, та відповідно не з`ясував, які наслідки це має для виникнення у них цивільно-правової відповідальності перед позивачем, враховуючи предмет та підстави позову у цій справі.

В оскаржуваному рішенні Херсонського апеляційного суду зазначено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 08 грудня 2015 року у справі № 649/347/15-ц встановлено, що спірне майно перебувало у ОСОБА_2 , у володінні або на зберіганні у банку воно не знаходиться. Згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 13 вересня 2018 року у справі № 649/857/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про відшкодування збитків, заподіяних йому банком в зв`язку з незбереженням спірного майна, відмовлено у задоволенні позову. У постанові Верховного Суду у цій справі зазначено, що ОСОБА_1 не доведено вини банку у заподіянні шкоди, що мало наслідком втрату спірного майна; судовими рішеннями у справі № 2-1012/08 встановлено, що ОСОБА_2 несе зобов`язання по поверненню ОСОБА_1 спірного майна.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду: від 18 грудня 2019 року в справі № 761/29966/16-ц (касаційне провадження № 61-5327св19), від 07 квітня 2021 року в справі № 361/6333/18 (касаційне провадження № 61-16514св20).

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Отже, якщо у справі беруть участь нові особи, то преюдиційний характер рішення втрачається (постанови Верховного Суду: від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14-ц (касаційне провадження № 61-40927св18), від 17 листопада 2021 року в справі № 806/3572/17 (касаційне провадження № К/9901/29674/21)).

Суд апеляційної інстанції при перегляді рішення районного суду не встановив належним чином, які обставини, встановлені судовими рішеннями в інших справах щодо сторін спірних правовідносин, мають преюдиційне значення при розгляді даної справи, враховуючи предмет та підстави позову у ній та обставини, на які посилалась ОСОБА_2 щодо передачі їй майна банком, яке знаходилося під арештом та на відповідальному зберіганні у представника банку, який несе за нього відповідальність.

Право користуватись описаним та арештованим майном, з моменту передачі його державним виконавцем зберігачу на відповідальне зберігання, належить лише зберігачу (але не будь-яким іншим особам) за умови, якщо особливості цього майна у разі користування не призведуть до його знищення або зменшення цінності. Зберігач позбавлений права передавати передане йому на відповідальне зберігання майно в подальше користування третім особам, якщо державним виконавцем під час опису і арешту майна оголошено про заборону розпоряджатися ним або визначені порядок або обмеження щодо права користування майном, які не дозволяють користування цим майном третім особами, окрім зберігача, про що вказується в акті опису і арешту майна із зазначенням виду, обсягів і строку обмеження. Порушення оголошених державним виконавцем та зафіксованих в акті опису та арешту майна заборон щодо розпорядження та умов щодо користування арештованим та описаним майном, що передане на зберігання, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року в справі № 908/1333/19).

Судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях зазначено, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24 листопада 2011 року в справі № 21/19/10 про банкрутство ПП ОСОБА_2 , зобов`язано ліквідатора ПП ОСОБА_2 - Кукурудзу О. М. виключити з ліквідаційної маси банкрута ПП ОСОБА_2 майно, право власності на яке визнано за ОСОБА_7 рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 листопада 2008 року у справі № 2-1012/08. Зобов`язано ліквідатора ФОП ОСОБА_2 передати вказане майно ОСОБА_6 ; зобов`язано ОСОБА_2 надати суду докази передачі майна ОСОБА_6 .

На виконання цієї ухвали, комісією у складі ліквідатора ПП ОСОБА_2 - Кукурудзи О. М., представників ВАТ «Великолепетиський маслозавод», ОСОБА_5 12 липня 2012 року проведено звірку наявності майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та підлягає передачі ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що із 27 одиниць рухомого майна в наявності є лише 6 одиниць, які розукомплектовані та непридатні для використання за призначенням.

Однак, у справі відсутні докази на підтвердження відсутності спірного майна у відповідача ОСОБА_2 повністю або частково, його стан та вартість, оскільки відповідну суму слід було врахувати при розрахунку розміру збитків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 920/715/17 (касаційне провадження № 14-199гс18) зазначено, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також неодержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача суми завданих збитків у розмірі 6 235 175,80 грн суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив із вартості втраченого позивачем майна на час розгляду справи з урахуванням індексації цін, однак не навів правове обґрунтування цьому. В позовній заяві не зазначено про необхідність обрахунку суми збитків саме таким чином.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система (пункти 34-35).

ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Таким чином, доводи заявників, що стали підставою для відкриття касаційних проваджень, підтвердилися частково.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про часткову обгрунтованість касаційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з посиланням на відповідні рішення Верховного Суду, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи та ухваленні рішень помилково не надали належної оцінки доказам та не встановили всі фактичні обставини, а тому дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У частині третій статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що внаслідок неналежного дослідження та оцінки зібраних доказів апеляційним судом не встановлені дійсні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд. Верховним Судом взято до уваги, що суд апеляційної інстанції не усунув порушень, допущених місцевим судом під час розгляду справи, дослідження і оцінки доказів, встановлення належним чином всіх фактичних обставин, а тому з метою процесуальної економії та з урахуванням визначених процесуальним законом повноважень апеляційного суду, дійшов висновку, що справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи те, що апеляційним судом при вирішенні спору неправильно застосовано норми процесуального права, постанова апеляційного суду не відповідає закону, що в силу статті 411 ЦПК України є підставою для її скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати зазначене Верховним Судом, дослідити та надати належну оцінку наявним у справі доказам, надати правову оцінку доводам і запереченням сторін щодо правовідносин, які між ними склалися; встановити дійсні фактичні обставини у справі, ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий судовий розгляд та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Херсонського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська

Судді:А. І. Грушицький В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко
С. Ю. Мартєв»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 24.01.2022 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи: 649/1393/19

Номер провадження: 22-ц/819/583/22

У Х В А Л А

про призначення справи до апеляційного розгляду

24 січня 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В. О.,

заслухавши доповідь судді Приходько Л.А. про проведення підготовчих дій до апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,

встановив:

Зазначена справа надійшла за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року.

Відповідно до вимог ст.365 ЦПК України суддею-доповідачем у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду проведені необхідні підготовчі дії.

Потреби в проведені додаткових підготовчих дій немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 ЦПК України, суд

ухвалив:

Справу призначити до розгляду в суді апеляційної інстанції на 17 лютого 2022 року о 09годині 45 хвилин.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомити учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Л.В. Базіль

В. О. Бездрабко»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 04.02.2022 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний номер справи: 649/1393/19

Номер провадження: 22-ц/819/583/22

У Х В А Л А

04 лютого 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Базіль Л.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в:

У провадженні Херсонського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 січня 2022 року у даній справі визначено суддю-доповідача Приходько Л.А., суддів, які входять до складу колегії: Базіль Л.В., Бездрабко В.О.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 24 січня 2022 року справа призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 17 лютого 2022 року на 09год. 45хв.

02 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Базіль Л.В.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді, з посиланням на пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України, мотивована тим, що суддя учасник колегії Базіль Л.В. вже приймала участь у складі колегії як головуюча у справі про перегляд рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про стягнення збитків, за результатами розгляду якої постановою суду апеляційної інстанції від 17 грудня 2017 року висловила свою думку щодо спірних правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ПАТ «Марфінбанк» про стягнення збитків, що викликають у нього сумніви у об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді не свідчить про наявність підстав для відводу судді Базіль Л.В., передбачених положеннями статті 36 ЦПК України, виходячи з наступного.

В обґрунтування заявленого відводу заявником зазначено про те, що суддя Базіль Л.В. приймала участь у складі колегії як головуюча у справі про перегляд рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Марфінбанк» про стягнення збитків, за результатами розгляду якої постановою суду апеляційної інстанції від 17 грудня 2017 року висловила свою думку щодо спірних правовідносин, що на думку заявника викликає сумніви у неупередженності судді.

Разом з тим, такі доводи заявника не можуть бути підставою для задоволення заявленого відводу, оскільки ч.4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В даному випадку заявник фактично не погоджується з прийнятим суддею Базіль Л.В. в складі колегії суддів рішенням у іншій справі.

Інших обґрунтованих доводів щодо наявності підстав, за яких суддя Базіль Л.В. підлягає відводу у відповідності до положень ст. 36 ЦПК України заявником наведено не було, а тому заявлений відвід є необґрунтованим.

Ураховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді Базіль Л.В., питання про відвід судді, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 14, 24, 33, 36, 39, 40, 259 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Базіль Л.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2020 року, визнати необґрунтованою.

Вирішення питання про відвід колегії суддів передати судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

В.О. Бездрабко»;

-повного тексту ухвали Херсонського апеляційного суду від 08.02.2022 року, відповідно до тексту якої:

«ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер справи 649/1393/19 Головуючий у І інстанції Соловйов В.В.

Номер провадження 22-з/819/16/22 Доповідач Семиженко Г.В.

УХВАЛА

08 лютого 2022 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Семиженка Г.В., розглянувши питання відводу судді судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Базіль Людмили Володимирівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Дана справа розподілена на розгляд колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Приходько Л.А., Базіль Л.В., Бездрабко В.О., ухвалою суду від 24 січня 2022 року вона призначена до розгляду на 17 лютого 2022 року, 02 лютого 2022 року позивачем ОСОБА_1 з посиланням на наявність обставин, які викликають у нього сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Базіль Л.В., подано заяву про її відвід, заява ухвалою колегії суддів Херсонського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року визнана необґрунтованою із передачею даного питання на вирішення іншому судді в порядку ст. 33 ЦПК України, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2022 року зазначене питання передане на розгляд судді Семиженку Г.В.

Заява про відвід судді Базіль Л.В. задоволенню не підлягає з таких підстав.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 покликався на те, що суддя Базіль Л.В. вже приймала участь у іншій справі № 649/857/16-ц як головуюча суддя при перегляді рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 30 червня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» про стягнення збитків, за результатами розгляду якої рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 07 грудня 2017 року вже висловила свою думку щодо спірних правовідносин між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Марфінбанк» щодо відшкодування збитків, з яким він не згідний, в обґрунтування заперечень на позов вказана банківська установа посилається на зазначене рішення, така обставина викликає у нього сумніви у об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, просив задовольнити заяву у відповідності до п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Згідно п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, такий сумнів ОСОБА_1 обґрунтовує фактом ухвалення даною суддею рішення у іншій справі, з яким він не згідний, що у відповідності до п. 4) приведеної норми права не може бути підставою для відводу, отже подана позивачем заява суперечить цій нормі процесуального права і тому задоволенню не підлягає.

Також суд вважає за необхідне зазначити про те, що вимогою позову ОСОБА_1 у даній справі є солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ПАТ «МТБ Банк» на його користь 98085802 гривні у відшкодування збитків, її підставою вказано протиправні дії відповідачів при укладенні ними недійсної угоди про переведення боргу та відступлення права вимоги від 21 вересня 2006 року, в результаті якої він фактично втратив майно, а саме виробниче обладнання 27 найменувань, вартістю 1073180 гривень, яке входило до складу цілісного виробничого комплексу і забезпечувало виробничий цикл Відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод», на даний час він для відновлення втраченого майна має нести витрати у розмірі його реальної ринкової вартості та вартості необхідних для його встановлення робіт.

У позові у справі № 649/857/16-ц, яка розглядалася з участю судді Базіль Л.В., ОСОБА_6 просив стягнути збитки у розмірі реальної ринкової вартості цього ж рухомого майна у сумі 22263393 гривні з Публічного акціонерного товариства «Марфінбанк» з підстави, що 10 квітня 2006 року Великолепетиським районним судом Херсонської області було постановлено ухвалу про забезпечення позову ВАТ «Морський транспортний банк» до ВАТ «Великолепетиський маслозавод» та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом та накладено арешт на зазначене вище майно, а 14 квітня 2006 року за актом ВДВС Великолепетиського РУЮ Херсонської області про опис та арешт майна вказане майно було передано на відповідальне зберігання ПАТ «МарфінБанк». 18 листопада 2016 року ухвалою цього ж суду було скасовано вжиті заходи забезпечення позову, проте майно з відповідального зберігання йому повернуто не було і за місцем свого розташування було відсутнім (демонтованим).

Таким чином у приведених справах різняться вимоги та підстави позову, склад сторін, отже обставини у справах не є тотожними.

Крім того дана справа судом апеляційної інстанції розглядається повторно після скасування Верховним Судом постановою від 24 листопада 2021 року попереднього рішення апеляційного суду, у постанові містяться правові вказівки касаційного суду щодо проведення повторного апеляційного перегляду справи, які є обов`язковими для суду апеляційної інстанції та звужують його поле розсуду, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 червня 1996 року у справі "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland) № 33/1995/539/624 визнав повторний розгляд справи тим же складом суду після скасування його рішення наглядовою інстанцією таким, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі наведеного, оскільки доводи заяви не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для її задоволення, заяву належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Базіль Людмили Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Семиженко».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

СуддяО.В. Гончаренко