У х в а л а

30 травня 2025 року

м. Київ

Справа № 309/3238/20

Провадження № 61-15986ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця), інтереси якої представляє адвокат Попп Юліанна Миколаївна (далі - адвокат),

на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року

у справі за позовом скаржниці до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області), Хустської районної державної адміністрації (далі - Хустська РДА) про скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування розпоряджень, вилучення записів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та

в с т а н о в и в:

1. У грудні 2020 року скаржниця звернулася до суду з позовом, у якому просила:

(1) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0082 і площею 1 га (далі - земельна ділянка-1), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

(2) скасувати розпорядження Хустської РДА від 22 жовтня 2018 року № 775;

(3) вилучити запис про державну реєстрацію прав з реєстру речових прав на нерухоме майно, зобов`язавши ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки-1;

(4) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0083 і площею 1 га (далі - земельна ділянка-2), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ;

(5) скасувати розпорядження Хустської РДА від 22 жовтня 2018 року № 790;

(6) вилучити запис про державну реєстрацію прав з реєстру речових прав на нерухоме майно, зобов`язавши ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки-2;

(7) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0089 і площею 1 га (далі - земельна ділянка-3), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ;

(8) скасувати розпорядження Хустської РДА від 26 грудня 2018 року № 1037;

(9) вилучити запис про державну реєстрацію прав з реєстру речових прав на нерухоме майно, зобов`язавши ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки-3;

(10) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0091 і площею 1 га (далі - земельна ділянка-4), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 ;

(11) скасувати розпорядження Хустської РДА від 26 грудня 2018 року № 1036;

(12) вилучити запис про державну реєстрацію прав з реєстру речових прав на нерухоме майно, зобов`язавши ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області виключити з Державного земельного кадастру запис щодо державної реєстрації земельної ділянки-4.

2. 16 червня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою залучив до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_5 , який 14 жовтня 2021 року придбав від ОСОБА_2 земельну ділянку-2. З огляду на це скаржниця також попросила

(13) визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки-2 від 14 жовтня 2021 року.

3. 2 березня 2025 року Хустський районний суд Закарпатської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову.

4. 22 жовтня 2024 року Закарпатський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

5. 30 листопада 2024 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення позову. Мотивувала касаційну скаргу так:

- власник з дотриманням вимог статті 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16);

- якщо особа, якій право належить за законодавством, що було чинним до 1 січня 2013 року, після настання цієї дати не зареєструвала своє право в Державному реєстрі речових прав, то подальше передання права на те саме майно (під час існування первісного права) вторинному правонабувачу може порушити відповідне право первісного правонабувача, коли на підставі пізніше прийнятого правовстановлюючого документа відповідне майно передане іншій особі, і це право останнього зареєстроване у Державному реєстрі речових прав. Така реєстрація унеможливлює внесення запису до цього реєстру відомостей про право щодо тієї ж ділянки первинним правонабувачем (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18);

- для витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння за рішенням суду з можливістю звернути таке рішення у передбаченому законом порядку до виконання, подання його реєстратору для внесення до Державного реєстру речових прав запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за позивачем, така земельна ділянка повинна мати необхідні для реєстрації індивідуально визначені ознаки, що дозволили б її ідентифікувати;

- земельна ділянка, передана у власність скаржниці у 2002 році, не має необхідного для реєстрації прав на неї в Державному реєстрі речових прав кадастрового номера, тобто реєстрації у Державному земельному кадастрі. Таку реєстрація з присвоєнням кадастрового номера не можна провести через наявність накладання на цю ділянку оформлених на 16 років пізніше земельних ділянок відповідачів;

- з огляду на це є необхідність відступити від сформованих у практиці Верховного Суду висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо способу захисту прав. Віндикаційний позов не є тим ефективним способом захисту, який може захистити права землекористувачів у ситуації, коли відбулося часткове накладення земельних ділянок однієї на іншу, коли первісній земельній ділянці не присвоєний кадастровий номер, а земельним ділянкам, які почали накладатися на первісну, кадастрові номери присвоєні; без присвоєння первісній земельній ділянці кадастрового номера не можна зареєструвати право власності на неї в Державному реєстрі речових прав без скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельних ділянок, що накладаються.

6. 17 січня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржниця повинна була: (1) вказати наявність у неї та її адвоката електронного кабінету, (2) надати копії квитанції про сплату 5 044,80 грн судового збору відповідно до кількості інших учасників справи, (3) доплатити 17 119,20 грн судового збору.

7. 21 лютого 2025 року скаржниця подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, у якій вказала про відсутність у неї та про наявність в адвоката електронного кабінету, додала копії квитанцій про сплату 5 044,80 грн і 17 120,00 грн судового збору відповідно до кількості інших учасників справи.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 2 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 2 березня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Хустської районної державної адміністрації про скасування державної реєстрації земельних ділянок, скасування розпоряджень, вилучення записів про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

2. Витребувати з Хустського районного суду цивільну справу № 309/3238/20.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко