РІШЕННЯ

іменем України

04 червня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Браславська О. А.,

відповідач - Фермерське господарство "Русіна Івана Михайловича",

представник відповідача - Русін І. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

10.02.2025 адвокат Браславська О. А. в інтересах ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" подала позовну заяву до Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті орендної плати за договором оренди землі, укладеного між ними 04.08.2017, за 2024 рік у розмірі 5 275 грн 36 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу).

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.08.2017 між ОСОБА_1 та ФГ "Русіна Івана Михайловича" укладений договір оренди землі. Згідно з умовами договору, ОСОБА_1 надала, а ФГ "Русіна Івана Михайловича"прийняло в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться поза межами населених пунктів, на території Геніївської сільської ради (на цей час Слобожанської селищної ради) Зміївського (на цей час Чугуївського) району Харківської області, і належить Орендодавцю на підставі Витягу з Державного реєстру, зареєстрований за номером 93546352 від 03.08.2017 (п. 1 Договору).

Відповідно до пунктів 2, 5, 8, 9, 11 Договору, в оренду передана земельна ділянка, загальною площею 2 га, кадастровий номер :01:002:0763; нормативна грошова оцінка землі становить 65 942 грн 00 коп.; строк дії договору становить 7 років; орендна плата вноситься орендарем в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5 275 грн 36 коп. до 31 грудня кожного року.

25.06.2024 позивач звернулась до ФГ "Русіна І. М." з листом - попередженням, в якому зазначила, що не має намір продовжувати дію договору оренди земельної ділянки та просила повернути їй земельну ділянку. Відповіді не надходило. Своїм правом на поновлення строку дії договору на новий строк, яке передбачене п. 8 Договору оренди землі, орендар не скористався.

Не дивлячись на те, що строк договору оренди землі сплив 04.08.2024, відповідач земельну ділянку своєчасно не звільнив, повернув її лише в кінці вересня 2024 року після збору врожаю соняшника.

В порушення своїх зобов`язань, встановлених п. 11 Договору оренди землі, відповідач не сплатив позивачці оренду плату за 2024 рік.

25.12.2024 позивач звернулася до відповідача з листом-вимогою про сплату орендної плати в розмірі 5 275 грн 36 коп.

Водночас, відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, орендну плату за 2024 рік не сплатив, що стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.02.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 12.03.2025.

12.03.2025 у зв`язку з першою неявкою представника відповідача відкладено судовий розгляд.

02.05.2025 за клопотанням представника відповідача Русіна І. М. судовий розгляд відкладено на 04.06.2025.

04.06.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача Русін І. М., який повторно не з`явився в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками, направленими рекомендованим листом, яке було вручене 15.02.2025 згідно відстеження Укрпошта (а. с. 37), на мобільний телефон НОМЕР_1 щодо якого Русін І. М. склав заявку на отримання електронних повісток (а. с. 55, 58), не повідомив причин неприбуття до суду, заяв про відкладення судового розгляду не подавав.

Виходячи з того, що представник відповідача Русін І. М. не скористався своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляв, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача Русін І. М. , не відкладаючи судовий розгляд.

Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

04.08.2017 між Фермерським господарством "Русіна Івана Михайловича" та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 2,0000 га ріллі для сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0763, яка знаходиться поза межами населених пунктів, на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області і належить ОСОБА_1 , на підставі витягу з Державного реєстру, зареєстрований за № 93546352 від 03.08.2017 (п. п. 1, 2 Договору) (а. с. 7-10).

Відповідно до п. 5 Договору оренди землі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 65 942 грн 00 коп.

Згідно п. 8 Договору оренди землі, договір укладено на 7 років.

Згідно п. 9 Договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній або відробітковій формі, у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 5 275 грн 36 коп.

Пунктом 10 Договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням її щорічної індексації та індексів інфляції.

Відповідно до п. 11 Договору оренди землі, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року.

Відповідно до акту прийому-передачі земель від 04.08.2017, ОСОБА_1 передала земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0763, загальною площею 2,0000 га ріллі, що знаходиться на території Геніївської сільської ради в оренду ФГ "Русіна Івана Михайловича" (а. с. 11).

Вищезазначений договір оренди землі від 04.08.2017 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 08.08.2017, номер запису про інше речове право 21901875 (а. с . 13, 14, 15).

Згідно витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0763 становить 65 786 грн 93 коп. (а. с. 12).

25.06.2024 на адресу ФГ "Русіна Івана Михайловича" направлено лист-попередження ОСОБА_4 про повернення земельної ділянки (а. с. 16, 17).

25.12.2024 на адресу ФГ "Русіна Івана Михайловича" направлено лист-вимогу про сплату орендної плати ОСОБА_1 у розмірі 5 275 грн 36 коп. (а. с. 18, 19).

За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Частинами 1-4, 7 статті 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.

Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років, для земельних ділянок сільськогосподарського призначення для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду) не може бути меншим як 25 років.

Відповідно до статей 1-3 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відносини, пов`язані з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів, регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Вчинення процедурних дій, прийняття процедурних рішень у сфері оренди землі здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про адміністративну процедуру", з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та статтею 17-2 Земельного кодексу України.

Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.Відповідно до ч. 1 статті 6 цього ж Закону, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченихЗемельним кодексом України,Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - дотримання зобов`язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об`єкта, експлуатації водосховищ і ставків відповідно до встановлених в установленому порядку режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами та права спеціального водокористування; своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між ФГ "Русіна Івана МИхайловича" та ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором на суму 5 275 грн 36 коп.

Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано.

Щодо витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № 20/2025 від 04.02.2025, укладеного між адвокатом Браславською О. А. та ОСОБА_1 ; розрахунку суми судових витрат на суму 2 000 грн 00 коп. (а. с. 20-22).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Тобто, саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн 00 коп.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 24).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" на користь ОСОБА_1 5 275 (п`ять тисяч двісті сімдесят п`ять) грн 36 коп. заборгованості з орендної плати за договором оренди землі, укладеним 04 серпня 2017 року.

Стягнути з Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правничу допомогу та 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач - Фермерське господарство "Русіна Івана Михайловича", місцезнаходження: комплекс будівель і споруд, споруда № 1, с. Геніївка, Чугуївський район, Харківська область, 63433, .

Повне рішення складене 04.06.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко