ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3208/24 Номер провадження 22-ц/814/2088/25Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т. Д. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянувши в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року, ухвалене суддею Бєссоновою Т. Д., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому (з врахуванням уточненої позовної заяви) просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену ДТП, у розмірі 12 355,70 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену ДТП, у розмірі 20 000 грн; усі судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником автомобіля AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль вона надає у користування своїй доньці ОСОБА_3 22.05.2024 о 13-20 год відповідач, керуючи автомобілем Chery Kimo, державний номер НОМЕР_2 , недотримала безпечного інтервалу та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Лисенка, 3 м. Лубни та залишила місце ДТП. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю AUDI A4, державний номер НОМЕР_1 , були спричинені технічні пошкодження. За даним фактом 17.06.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Дане рішення набрало законної сили 28.06.2024.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 січня 2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду спричинену ДТП в розмірі 12 355,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену ДТП в розмірі 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1514 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 820,32 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв`язку із пошкодженням внаслідок вчиненого з вини відповідача ДТП, позивачу не відшкодовано матеріальну шкоду в сумі 12 355,70 грн. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до висновку, що на підставі наведених норм цивільного законодавства, зазначений розмір шкоди завданої майну позивача зобов`язаний відшкодувати відповідач, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Суд першої інстанції взяв до уваги, що пошкодження транспортного засобу створило для позивача ОСОБА_1 необхідність здійснення ремонтних робіт. Моральну шкоду в розмірі 5 000 грн суд першої інстанції оцінив як належну і допустиму грошову компенсацію моральних страждань позивача і такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим та співмірним, перенесеним позивачем моральним стражданням.

13.01.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Долженко О.М. звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання мотивоване тим, що позивач ОСОБА_1 зазнала витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. Звертає увагу, що робоче місце адвоката знаходиться у м. Миргороді, а судові засідання відбувалися в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області, тому вартість судових засідань встановлена договором з врахуванням часу проїзду адвоката та витрат на проїзд. Зазначені витрати сторони є фактичними та неминучими. При пред`явленні позову позивач зазначала орієнтовний розрахунок судових витрат, в якому на правничу допомогу було заплановано 30 000 грн. У судових дебатах адвокатом Долженко О.М., відповідно до ст. 141 ЦПК України, було зроблено відповідну заяву про стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 Долженко Оксани Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати понесені нею на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване додаткове рішення не містить обгрунтування підстав часткового задоволення вимог відшкодування витрат на правничу допомогу та доказів, якими, на погляд суду, підтверджені вимоги, а які суд не приймає до уваги. Суд першої інстанції не навів жодного обгрунтування, які саме витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню у межах присуджених 3 000 грн із заявлених 28 000 грн, а які ні, та з яких мотивів витрати були настільки зменшені. До клопотання про винесення додаткового рішення були додані договір про надання правової допомоги, остаточний розрахунок послуг адвоката, акт виконаних робіт та квитанції про сплату коштів, які є достатніми для встановлення повної суми витрат на правничу допомогу понесених позивачем. Суд першої інстанції не зазначив жодного доказу, який ним було відхилено, та мотивів їх відхилення, при цьому зменшив витрати на професійну правничу допомогу більш ніж у 9 разів. Суд першої інстанції виклав мотивувальну частину рішення в одному реченні. Оцінки та дослідження доказів судом взагалі не відбулося.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача подав заяву про відшкодування витрат, до якої надала: договір про надання правової допомоги від 18.10.2024, остаточний розрахунок вартості послуг адвоката від 08.01.2025, акт приймання виконаних послуг від 08.01.2025, квитанції б/н від 18.10.2024 та від 08.01.2025 на суму 28 000,00 грн, втрати на транспортування (а.с. 120-127).

Крім того, у матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги від 21.10.2024 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Долженко О.М. (а.с. 43-44).

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 18.10.2024, на умовах даного договору адвокат Долженко О.М. зобов`язується надавати ОСОБА_1 правову допомогу, пов`язану із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів, пов`язаних з підготовкою та розглядом в суді позову останньої щодо стягнення шкоди, спричиненої ДТП.

Згідно договору про надання правової допомоги від 18.10.2024 сторони домовились, що клієнт зобов`язується сплатити гонорар в розмірі та в строк погоджені між ними.

Згідно остаточного розрахунку вартості послуг адвоката від 08.01.2025 адвокат Долженко О.М., згідно договору про надання правової допомоги від 18.10.2024, надала Гордієнко І.О. юридичні послуги, а саме: консультації і роз`яснення з правових питань 1 год. - 1000,00 грн, вивчення документів 1 год - 1000,00 грн, складання заяви про збільшення позовних вимог 3 год 3 000,00 грн, ознайомлення з матеріалами справи в суді 1 год - 1000,00 грн, складання клопотань 1 год - 1000,00 грн, участь у судових засіданнях з урахуванням часу та вартості проїзду до суду та у зворотному напрямку, часу очікування судового засідання 5 засідань 20 000,00 грн, консультація клієнта за результатами судових засідань та роз`яснення рішення суду 1 год - 1000,00 грн, що разом складає 28 000,00 гривень.

Позивач здійснив оплату за правничу допомогу адвоката на суму 28 000,00 гривень, що підтверджується квитанціями б/н від 18.10.2024 та від 08.01.2025 на суму 28 000,00 грн (а.с. 125).

На підставі вищевикладеного та враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд першої інстанції вважав за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі №539/3208/24, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи співмірність задоволених позовних вимог, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціну позову та значенням справи для сторони, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, а тому заява представника позивача підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 - 5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, додатковій постанові від 14.04.2022 у справі №755/18750/20 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За результатами розгляду даної справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, суд першої інстанції, ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, дійшов правильного висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн є завищеними та належним чином не мотивованими.

При цьому, суд першої інстанції дійсно детально не вдавався до оцінки договору про надання правової допомоги, про що зазначає представник ОСОБА_1 адвокат Долженко О.М. у доводах апеляційної скарги, проте, з дотриманням принципу розумності та співмірності загалом надав оцінку обсягу виконаної адвокатом роботи на предмет його обґрунтованості та пропорційності, відповідності цієї суми критеріям реальності, у результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цієї вимоги з урахуванням статті 141 ЦПК України, виклавши належні та достатні мотиви у своєму рішенні. Висновки суду першої інстанції, перевірені під час апеляційного перегляду, відповідають вимогам процесуального закону, а доказам у справі надана належна правова оцінка.

Колегія суддів, проаналізувавши наведені заявником постанови Верховного Суду, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що судом першої інстанції не враховано висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Вищевикладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.06.2006). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов