1Справа № 335/1970/23 6/335/77/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Мінаєва М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича, про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення,
19.02.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява адвоката Конопліцького І.В. про зобов`язання боржника ГУ ПФУ в Запорізькій області, подати звіт про виконання судового рішення у цивільній справі № 335/1970/23.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2023 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення спадкового майна.
На виконання вищезазначеного рішення №335/1970/23 судом видано виконавчі листи.
Листом ГУ ДКСУ у Запорізькій області від 21.08.24 №04-08.3-10/6368 стягувача повідомлено, що виконання рішення суду №335/1970/23 буде здійснюватися у третю чергу згідно приписів Закону України №4901-VI. Заявник вважає що бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не виконання рішення суду №335/1970/23 є протиправною та порушує його права.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2025 у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.05.2025 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2025 було скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що колегія суддів звертає увагу на те, що у цій справі виконання судового рішення здійснює Державна казначейська служба України, тобто виконавче провадження не відкривається, тому висновок суду про відмову в задоволені заяви є передчасним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конопліцького І.В. про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення у справі № 335/1970/23, суд першої інстанції залишив поза увагою, що виконавчий лист у цій справі перебуває на виконанні, та порушив положення ч. 5 ст. 4531 ЦПК України, адже її положення не вимагає відкриття виконавчого провадження для подання заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення, якщо відповідачем є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, тому ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2025 року не можна вважати законною та обґрунтованою, та, оскільки процесуальний закон покладає питання про зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення саме на суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

02.06.2025 справу було повернуто до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя, а 03.06.2025 передано складу суду для продовження розгляду.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 453-2 ЦПК України, суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим ЦПК України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Від заявника клопотання про розгляд заяви в судовому засіданні не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

19.09.2023 рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя №335/1970/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення спадкового майна, - задоволено частково; стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом грошову суму в розмірі 209391,34 грн. (двісті дев`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня 34 копійки).

Отже, вказана цивільна справа є справою щодо спадкування, у якій відповідачем є ГУ ПФУ у Запорізькій області.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (з подальшими змінами і доповненнями), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Отже, відповідач у справі № 335/1970/23 є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, тобто державним органом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За змістом ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Особливості виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначені у ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і полягають в тому, що виконання таких рішень суду здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є.

Відповідно до ч. 1 ст. 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: 1) що виникають із трудових правовідносин; 2) що виникають із сімейних правовідносин; 3) щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 4) щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; 5) щодо відшкодування моральної шкоди; 6) щодо захисту прав споживачів; 7) щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; 8) в інших спорах немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 453-1 ЦПК України стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 453-1 ЦПК України у заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Частиною четвертою статті 453-1 ЦПК України передбачено, що, якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Разом з цим, як зазначено в Постанові Запорізького апеляційного суду від 13.05.2025 у цій справі, суд має керуватись положеннями ч. 5 ст. 453-1 ЦПК України, якою передбачено таке:

«5. Якщо відповідачем є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд під час ухвалення рішення суду за письмовою заявою позивача може зобов`язати такого відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання такого рішення незалежно від характеру спору.

Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Такий звіт розглядається за правилами статей 453-3 і 453-4 цього Кодексу.

Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі».

Відповідно до ч. 5 ст. 453-2 ЦПК України ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, незважаючи на те, що ч. 5 ст. 453-1, яку апеляційний суд вказав застосувати до даних процесуальних відносин, підлягає застосуванню на стадії ухвалення рішення суду, а станом на час ухвалення рішення суду від 19.09.2023 у ЦПК України вона була відсутня, - за наведених обставин єдино можливим судовим рішенням з цього питання є задоволення заяви.

При вирішенні цього питання суд також враховує, що ч. 5 ст. 453-1 ЦПК України, на яку вказав апеляційний суд, неможливо застосувати в частині обчислення строку для подання звіту з моменту набрання законної сили рішення суду, оскільки воно набрало законної сили 21.12.2023, і з того часу максимально можливий тримісячний строк сплинув.

Відтак, суд вважає за необхідне встановити, що строк для подання звіту слід обчислювати з дня отримання боржником копії цієї ухвали.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 7, 259-261, 453-1, 453-2 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Конопліцького Ігоря Васильовича, про зобов`язання боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, подати звіт про виконання судового рішення, - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подати до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя звіт про виконання Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2023 у справі № 335/1970/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення спадкового майна.

Встановити строк для подання звіту тридцять днів з дня отримання боржником копії цієї ухвали.

Роз`яснити боржнику, що звіт має відповідати вимогам, зазначеним у ч. 2 і ч. 3 ст. 453-3 ЦПК України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Заперечення на цю ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 453-4 ЦПК України.

Суддя М.М. Мінаєв