Справа № 931/688/23 Головуючий у 1 інстанції: Кідиба Т. О.
Провадження № 22-ц/802/686/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

секретар Ганжа М.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2025 року в складі судді Кідиби Т. О.,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи тим, що він є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Крухиничі, площею 0,1299 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:000:0568, яка межує із земельною ділянкою, належною ОСОБА_2 , та який зайняв та використовує для власних потреб частину належної позивачу земельної ділянки.

Просив суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,1299 га., кадастровий номер :01:000:0568, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Крухиничі,шляхом відновлення межових знаків та звільнення земельної ділянки, та стягнути судові витрати у справі.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2025 року позов задоволено.

Ухвалено зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер :01:000:0568, загальною площею 0,1299 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Крухиничі, яка належить ОСОБА_4 ,шляхом:

- звільнення ОСОБА_2 самовільно зайнятої частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:000:0568, розмір порушення складає 0,0494 га (494 м.кв), зображений на додатку № 2 до висновку експерта № 2604;

- відновлення межових знаків між земельними ділянками, кадастровий номер :01:000:0568, площею 0,1299 га (належною позивачу ОСОБА_4 та кадастровий номер :01:000:0650, площею 0,2500 га (належною відповідачу ОСОБА_2 ), розташованих за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Крухиничі, за даними земельно-кадастрової документації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп., витрати за проведення земельно-технічної експертизи в сумі 15145 грн 60 коп. та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач порушив межі та незаконно зайняв частину земельної ділянки номер :01:000:0568, загальною площею 0,1299 га, що розташована за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Крухиничі, яка належить ОСОБА_4 , розмістивши на ній споруду туалету, будівельні матеріали , інше приладдя, також обробляючи зайняту частину земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Вказує на те, що користується земельною ділянкою ще з 2007 року з часу придбання пилорами, суд не надав належної правової оцінки показанням свідків , які підтвердили таку обставину межові знаки між ділянками не встановлювались,висновок суду про ненадання відповідачем технічної документації помилковий, висновок експерта складений без визначення поворотних точок меж земельної ділянки ОСОБА_4 ,суд неправильно визначив початок перебігу строку позовної давності.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0568 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, площа земельної ділянки становить 0,1299 га, право власності зареєстровано 15.10.2013 (витяг № 10974084 від 16.10.2013). Ділянка виділена рішенням Крухиничівської сільської ради № 15/3 від 16.03.2012, а рішенням від 08.01.2013 № 20/6 було уточнено площу земельної ділянки на 0,1299 га. Згідно з актом встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки межі земельної ділянки станом на 13.12.2012 були закріплені в натурі на місцевості 20-ма межовими знаками, із зазначенням сусідства від В до А з ОСОБА_2 . Контури відображені у технічній документації.

Згідно з актом, складеним 30 травня 2023 року комісією у складі заступника селищного голови - начальника відділу земельних відносин, агропромислового розвитку та екології - Багнюка М.П., головного спеціаліста відділу земельних відносин, агропромислового розвитку та екології - ОСОБА_5 , головного спеціаліста відділу земельних відносин, агропромислового розвитку та екології , старости Крухиничівського старостинського округу - Бернадського Б.Л., заступника начальника СПД №1 (сел. Локачі) Володимирськрго РВП ГУНП у Волинській області - Пукавського О.В., та відповідно до листа Локачинської селищної ради від 16.06.2023 року встановлено, що межові знаки між суміжними земельними ділянками з кадастровим номером :01:000:0568, що на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_4 та кадастровим номером :01:000:0650, що належить відповідачу ОСОБА_2 , на місцевості відсутні.

ОСОБА_2 відмовляється встановлювати спільну межу та відновлювати межові знаки.

Відповідно до висновку експерта №2604 від 18.12.2024 фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером 072248400:01:000:0568 не відповідає межам та площі земельної ділянки, вказаним в технічній документації та правовстановлюючих документах;

- відповідно до проведеного дослідження, в разі якщо, контур земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0650 відображений відповідно технічної документації та правовстановлюючих документів то земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0568 та :01:000:0650 не накладаються.

Як вбачається із висновку експерта, об`єктами дослідження експерта були земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0568 та :01:000:0650. Предметом дослідження було фактичне їх використання та взаємне місцерозташування.

Безперешкодний доступ до земельної ділянки відповідача з кадастровим номером :01:000:0650 експерту не було забезпечено, технічної документації відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Щодо питання чи відповідає фактичне використання земельної ділянки :01:000:0568 ОСОБА_4 правовстановлюючим документам, експертом було досліджено, що на титульному аркуші технічної документації міститься відмітка про перевірку та внесення електронного документу до державного земельного кадастру, а також відбиток печатки державного кадастрового реєстратора.

Експертом взято до уваги при формуванні висновку копію свідоцтва про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0568, акт встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки, згідно з якими межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 станом на 13.12.2012 рік погоджені та закріплені межовими знаками, технічну документацію та правовстановлюючий документ, згідно з якими площа земельної ділянки позивача становить 0,1299 га.

Експертом встановлено, що контури відображені у технічній документації. Також контур земельної ділянки відображений на топографо-геодезичному зніманні.

Експертом встановлено, що фактичне землекористування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0568 пролягає:

з північної сторони металевим стовбцем та підвищенні рельєфу та верхньою бровкою підвищення рельєфу;

з східної сторони бровкою підвищення рельєфу та сугою рослинності;

з південної сторони парканом з металевої сітки;

з західної сторони фактичні межа проходить городом та не має виражених ознак тому прийнята відповідно до технічної документації із землеустрою.

Результати моделювання фактичних меж відображені на в додатку 2.

Рисунок фактичного землекористування з вказанням сторін в метрах міститься в додатку 3. Відповідно до проведеного дослідження орієнтовні проміри фактичного землекористування наступні:

Від А до Б - 3,83 м.; 21,53 м.; 32,90 м.;

Від Б до В - 19,97 м.;

Від В до А - 49,39 м.

Надане на дослідження топографо-геодезичне знімання виконане в плоскій прямокутній системі координат. Отже, всі наявні точки та вектори описані парами координат, що робить можливим застосування, для обрахунку площі фактичного землекористування, формули площі Гауса, що становить - 0,0805 га (805,10 м.кв).

Технічна документація із землеустрою містить кадастровий план земельної ділянки із вказанням периметру площі та промірів земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 (додаток 2).

Порівнюючи отримані в результаті проведення дослідження дані з наявними в технічній документації та правовстановлюючих документах, встановлено, що фактичне використання земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 не відповідає межам та площі земельної ділянки, вказаним в технічній документації та правовстановлюючих документах.

Із долучених до матеріалів фототаблиць вбачається, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 знаходиться туалет та матеріали, що належать ОСОБА_2 (належність цих предметів відповідачу ним не заперечується). Хоча в результаті проведеного дослідження, а саме: аналізу наданого на дослідження топографо-геодезичного знімання експертом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0568 та :01:000:0650 не накладаються.

Разом з тим, враховуючи, що безперешкодний доступ до об`єкта дослідження (ділянки з кадастровим номером :01:000:0650) ОСОБА_2 не було надано, експертом не було проведено дослідження щодо фактичного використання відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:000:0650. Експертом встановлено наявні відмінності в змісті наданих для дослідження матеріалів. Зокрема, на наданому топографо-геодезичному зніманні не нанесені наявні на земельній ділянці будівлі, натомість такі будівлі зазначені на фотокартках том №1 арк. 174; 177-178 (орієнтир-авто синього кольору).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав

За змістом статей 15,16Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 41Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини третьої статті 106 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Частинами 2, 3 ст.152ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 96 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства, тощо.

Згідно з положеннями статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до приписів статті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На виконання вимог норм процесуального права, а також вимог ухвали суду від 16.10.2023 року ОСОБА_6 не надав матеріалів технічної інвентаризації на належну йому земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0650, хоча стверджував, що така документація існує, не забезпечив вільного доступу експерта на належну йому земельну ділянку при проведенні експертизи, а тому суд першої інстанції на підставі положень ч. 10 статті 84 ЦПК України розглянув спір на підставі наявних матеріалів справи.

Місцевим судом шляхом проведення нескладних математичних розрахунків, для яких використано вихідні дані щодо розміру, площі, розташування земельної ділянки позивача, фактичного землекористування, встановлені експертом, графічних матеріалів, складених експертом, які узгоджуються з фототаблицями, іншими доказами, які містяться в матеріалах справи - зокрема, даних технічної документації, правовстановлюючого документу, визначено, що площа зайнятої відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:000:0568, становить 0,0494 га. При цьому, проводячи дані розрахунки, суд виходив з того, що площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 (по технічній документації) складає - 0,1299 га (1299 м.кв), площа, яку ОСОБА_4 фактично використовує (за даними експертизи, а інших чітких даних сторонами суду не надано) становить - 0,0805 га (805,10 м.кв). Різниця між загальною площею земельної ділянки та такою, що фактично використовується, становить 0,0494 га (493,9 м.кв) (0,1299-0,0805).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем ОСОБА_4 порушення його прав власника земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568, частина якої площею 0,0494 га (493,9 м.кв) (0,1299-0,0805) незаконно зайнята відповідачем ОСОБА_2 , що відповідно до положень вище вказаних норм матеріального права є підставою для задоволення позову.

Висновок суду про відновлення межових знаків відповідає приписам статті 106 ЗК України та зібраним у справі доказам. Зокрема, згідно з актом встановлення в натурі та погодження меж земельної ділянки межі земельної ділянки станом на 13.12.2012 рік були закріплені в натурі на місцевості 20-ма межовими знаками, із зазначенням сусідства від В до А з ОСОБА_2 . Тому аргументи апеляційної скарги про те, що межові знаки не встановлювались , є безпідставними. При цьому місцевий суд врахував, що відповідач при спробі позивача за участю представників органу місцевого самоврядування відновити межі в позасудовому порядку, не погодився на відновлення меж.

Відповідач ОСОБА_2 , зазначаючи в суді першої та апеляцйної інстанції, а також в апеляційній скарзі про те, що він ще з 2007 року користується земельною ділянкою, в тому числі і самовільно зайнятою частиною земельної ділянки ОСОБА_4 , не надав належних та допустимих доказів щодо правомірності користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568, шляхом зайняття площі 0,0494 га (493,9 м.кв) та розташування на ній належного йому майна.

Аргументи апеляційної скарги про те, що технічна документація на належну відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку розроблена, однак була вивезена разом з іншими документами при виїзді його родини після повномасштабного вторгнення росії, не спростовують висновку суду щодо ненедання такої документації на вимогу суду.

В суді апеляційної інстанції відповідач повідомив, що насправді він виготовляв проект землеустрою, а не технічну документацію, а тому суд витребовуючи саме «технічну документацію», фактично витребовував неіснуючий доказ.

Такі доводи відповідача ґрунтуються на неправильному розумінні поняття «проект землеустрою». Зокрема, згідно із статтею 1 Закону України «Про землеустрій» - «проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом». Тобто, технічна документація є складовою проекту землеустрою, яких він суду не надав.

Топографо-геодзедичне знімання земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0568 було предметом дослідження експерта та використовувалось при формуванні висновку експерта. Водночас відповідач ОСОБА_2 не надав суду топографо-геодзедичного знімання на належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0650, тому наведені в апеляційній скарзі мотиви щодо неправильності визначення точок координат є безпідставними та необгунтованими. Також в апеляційній скарзі відповідач не наводить обгрунтуваня помилковості визначення межі земельних ділянок, а фактично переоцінює відомості технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0568 , також не зазначає, навіщо необхідно визначати поворотні токи, в той час як суміжні земельні ділянки не накладаються.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи та переоцінки доказів, у тому числі і показань свідків , яким суд надав правильну правову оцінку з додержанням вимог статі 89 ЦПК України, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивував відхилення та врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо доводів апеляційної скарги та мотивувальної частини рішення суду про вирішення заяви відповідача про застосування строків позовної давності та мотивувальної частини рішення суду, апеляційний суд зазначає таке.

Негаторний позов (ст. 391 ЦК України) - це вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею. Власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні та вимагає від відповідача припинити протиправні дії щодо свого майна, які не пов`язані із порушенням володіння. Ознаками негаторного позову є: подається власником або титульним володільцем; стосовно майна, яке перебуває у власника (володільця); інша особа заважає користуванню або розпорядженню цією річчю; для створення таких перешкод немає правових підстав.

Отже, позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з негаторним позовом, оскільки є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0650, частину якої незаконно зайняв відповідач, що створює перешкоди в її користуванні законному власнику.

Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав володільця земельної ділянки. Про це роз"яснив Верховний Суд у справі № 358/509/17 (постанова від 23 грудня 2020 року).

Позовна давність на негаторні позови не поширюється, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 686/16196/15-ц.

У зв`язку з викладеним помилковими є висновки суду першої інстанції , викладені в мотивувальній частині рішення щодо вирішення заяви відповідача про застосування строку позовної давності. Суд безпідставно визначав початок перебігу строку давності, наводив в мотивувальній частині рішення посилання на обставини, які на думку суду, вказують на те, що строк позовної давності не пропущений.

Оскільки позовна давність до негаторного позову не застосовується,заява відповідача про застосування позовної давності та доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності суперечать закону та правовим висновкам Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо позовної давності та її застосування, тому мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині мотивів, які стосуються вирішення заяви відповідача про застосування строку позовної давності необхідно змінити, викласти мотивувальну частину рішення в наведеній частині в редакції цієї постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу задовольнити частково.

Аргументи апеляційної скарги щодо завищеного розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих судом першої інстанції з відповідача у зв`язку із задоволенням позову, колегія суддів відхиляє, оскільки вони зводяться до незгоди з ухваленим судом рішенням в цій частині.

В оскарженому рішенні суд першої інстанції,ухваливши про стягнення з відповідача 8000 грн. за надання професійної правничої допомоги, урахував вимоги статті 137 ЦПК України щодо порядку визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та визначення їх розміру, обгрутовано взявши до увагу надані позивачем докази : договір про надання правничої допомоги від 07.08.2023 року № Б/Н, укладений ОСОБА_4 із адвокатом Бакаєвичем А.В, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №587, акт прийому наданих послуг на суму 8000 грн, з яких: 500 грн попередня консультація; 1000 грн аналіз нормативної бази законодавства, судової практики та підготовка доказів; 1500 грн підготовка та подання позовної заяви; 1000 грн написання та подання клопотань; 4000 грн участь у судових засіданнях в Локачинському районному суді (а.с. 120 том 1), а також квитанцію до прибуткового касового ордеру від 07.08.2023 року № Б/Н на суму 8000 грн, що засвідчує отримання таких коштів адвокатом.

Колегія суддів погоджується з мотивами суду першої інстанції про відповідність визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу критеріям необхідності, доцільності, розумності та справедливості, співмірності наданим послугам.

Зміна мотивувальної частини рішення не змінює сутності рішення суду першої інстанції про відмову в позові, тому понесені відповідачем судові витрати не відшкодовуються відповідно до приписів статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 квітня 2025 року в цій справі змінити, викласти мотивувальну частину рішення щодо вирішення заяви відповідача про застосування строку позовної давності в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови апеляційного суду.

Головуючий

Судді: