(2/199/1499/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретареві Дубовик А.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування заборони на відчуження майна та звільнення його з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південногоміжрегіонального управлінняМіністрерства юстиції (м.Одеса) про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

В обґрунтування позову посилаючись на те, що позивачка, бажаючи продати належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,0073 га в межах згідно з планом, розміщеної на землях, що знаходяться на території Амур - Нижньодніпровського району м. Дніпра Дніпропетровської області за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:575:0010(63209012) дізналася про те, що її права власності обмежено арештом та оголошеною забороною відчуження нерухомого майна (невизначене майно, все майно).

Обтяження у вигляді арешту майна та оголошеної заборони на його відчуження, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, створює перешкоди у здійсненні її права володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

Таким чином, існує необхідність скасувати арешт майна та оголошену заборону його відчуження об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер за № 11611341 від 15.09.2011 року, яка обумовлена тим, що жодних відомостей у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень щодо даного виконавчого провадження немає.

Тобто виконавче провадження, у рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 було не законно відкрито і арешт на майно та оголошення заборони на його відчуження були здійсненні не відомо на підставі яких документів, оскільки Дніпровський окружний адміністративний суд зазначив, що не видавав виконавчого документу, на який послався державний виконавець і закінчено, але арешт та оголошена заборона його відчуження не зняті.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, іншим учасникам справи надіслано копії позовної заяви та додані до неї документи.

Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачеві роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав а нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0073 га в межах згідно з планом, розміщеної на землях, що знаходяться на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра Дніпропетровської області за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:575:0010(63209012) (а.с. 7-8).

Відповідно до листа Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №28475809 з примусового виконання виконавчого документа №2а/13515 від 04.06.2021, що видав Дніпропетровський окружний адміністративний суд про стягнення з ОСОБА_1 на користь РУ Департамент контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПаУ штраф у розмірі 2700,00 грн.

31.01.2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та направлення виконавчого документа з матеріалами до Амур-Нижньодніпровського району у зв`язку з тим, що боржниця проживає на території вище вказаного району. Відсутні дані щодо обтяження №11611341 в ДРОНМ, також не можливо встановити в межах якого виконавчого провадження накладений арешт, так як дані в АСВП відсутні та архіви знищено (а.с. 9).

Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 07.11.2024 №03/83885/24 щодо надання інформації у справі №2а-13515/08/0470 повідомив, що інформація про видачу Дніпропетровським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 2а/13515 від 04.06.201 про стягнення з ОСОБА_2 на користь РУ Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПУ штраф у розмірі 2700,00 грн. відсутня.

Надати інформацію (копію виконавчого листу), чи видавався виконавчий лист у справі № 2а/13515/08/0470 про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету фінансових санкцій у вигляді штрафу у сумі 8797,50 грн. не вбачається за можливе, оскільки матеріали справи №2а/13515/08/4070 підлягали знищенню відповідно до Акту від 18.09.2015 № 15 «про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду».

Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 2а-13515/10/0470 відносно ОСОБА_1 не приймалась (а.с. 10).

Відповідно до відповіді Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №91360 від 04.10.2024 року на заяву про зняття арешту з майна від 03.09.2024 року повідомило, що на виконанні в відділі перебувало виконавче провадження № 31309408 щодо виконання виконавчого листа № 2а-13515/08/0470 Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь державного бюджету фінансових санкцій у вигляді штрафу у сумі 8797,50 грн.

01.08.2012 р. державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесена поставнова про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 11).

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 04.10.2024 року ОСОБА_1 було сплачено борг за виконавчим провадженням № 31309408 сумі 8797,50 грн. (а.с. 12).

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

За змістом частинами 1, 2 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Згідно із статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 та пункту 6 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Частинами 1 та 3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 частини першоїстатті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першоїстатті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі N 6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На даний час відсутні будь-які стягнення за виконавчими документами з позивачки. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, проте позивачами не заявлено відповідної позовної вимоги, тому суд вважає понесені позивачами судові витрати віднести на їх рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.13,14,82,223,259,263-265,268,274,279,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про скасування заборони на відчуження майна та звільнення його з-під арешту, задовольнити в повному обсязі.

Зняти арешт з нерухомого майна (невизначене майно, все майно), що перебуває у власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 та зняти оголошену заборону відчуження її майна, які були накладені на підставі постанови державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Коломойця К.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 6/1275 від 12.09.2011 року, реєстраційний номер обтяження: № 11611341 від 15.09.2011 року.

Витрати по справі віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

21.02.2025