Справа № 137/333/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" травня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

представника позивача - Джигун О.Л. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Літин цивільну справу за позовом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2025 селищний голова Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Бичок А. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначають, що ОСОБА_2 систематично відмовляється співпрацювати з фахівцями, не забезпечує освіту доньки, медичне обслуговування та соціальні виплати, що призводить до незадовільних умов для дитини. Серед основних проблем зазначено: відсутність належного харчування, негативний вплив матері, а також знищення іграшок та речей наданих службою. Внаслідок цих обставин, за рішенням виконавчого комітету селищної ради, дитину було відібрано та тимчасово влаштовано до лікарні для проходження обстеження.

У зв`язку з тим, що мати дитини жодних з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, тому представник позивача звернувся з даною позовною заявою до суду, у якій просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача - начальник служби у справах дітей та сім`ї Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області Джигун О.Л. у судовому засіданні висловила позицію, згідно якої вважала за можливе судове засідання проводити у відсутність відповідачки та не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Щодо суті позову дала покази, що неодноразово здійснювались виїзди до сім`ї ОСОБА_2 , проте мати не співпрацювала. На жаль, не вдалося налагодити контакт з нею. Дівчинка - ОСОБА_3 досягла 8 років, але не відвідувала ні дошкільний заклад, ні школу, оскільки мати відмовилась забезпечити її освіту. Дитина не розвивалася, і було прийнято рішення про її вилучення та влаштування до комунального закладу. Протягом 3 місяців мати не з`являлася, не цікавилася життям дитини, а контакт з нею був відсутній. Відомо, що мати агресивно реагує на комунікації з соціальними службами. У зв`язку з загрозою життю і здоров`ю дитини, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав. Окрім цього, існує інформація від сусідів та жителів громади про відсутність продуктів харчування в домі та агресивну поведінку матері. Зауважила, що два місяці тому було зафіксовано випадок на лінії «102» про дитину, яка йшла у невідомому напрямку. Це була ОСОБА_3 .. Наступного дня, після повідомлення про знаходження дитини на автошляху, було прийнято рішення про вилучення її від матері. Натомість мати стверджувала, що дитина гуляє, але не могла вказати, де саме. Таким чином вважає, що існує загроза життю дитини, зокрема коли, коли в будинку відсутні продукти харчування та отоплення. У спілкуванні з соціальними структурами мати проявляє агресивність і не виходить на контакт. Все це свідчить про те, що остання неналежним чином займається вихованням дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про місце дату та час судового засідання шляхом надсилання судових повідомлень за місцем проживання (а.с. 29, 36).

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Допитана у судовому засіданні як свідок, завідувач Центру надання соціальних послуг Літинської селищної ради, ОСОБА_4 , повідомила суду, що сім`я ОСОБА_2 під соціальним супроводом з 28 травня 2024 року через малозабезпечення сім`ї та низький рівень виховання. Дочка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не відвідує школу. Мати не співпрацює і не забезпечує належне харчування та виховання дитини. Дитина прагне контакту з іншими, але зазнавала насильства від матері. Лікарі зазначають, що дитина виглядає виснаженою і не отримує належного догляду. Соціальні служби намагаються забезпечити дитину матеріально - одягом і продуктами, але мати все заперечує та відмовляється від цього. Соціальні служби розробили план заходів, але більшість не виконано. Повернення дитини до матері наразі неможливе через незмінну поведінку матері.

Свідок ОСОБА_5 повідомив, що він є поліцейський громади та раніше був поліцейським ювенальної превенції та відповідачку ОСОБА_6 знає давно. Часто їздили за місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 , яка виховує доньку. Допомагали їй, оскільки мати не відводила дитину до дитячого садка. Потім почалися проблеми зі школою. В 6 років ОСОБА_2 заявила, що не віддасть дитину до школи, попросила перевести її на іншу форму навчання, але цього не зробила. Часто виїжджали, намагались вплинути, адже кожна дитина має отримувати освіту. Одного разу колеги знайшли дитину неподалік від кар`єру за межами населеного пункту, дитина йшла по трасі із собакою. Дитину відвезли додому. Іншого разу надійшов дзвінок близько 18:00 год. Було повідомлено, що дитина сама біля вокзалу, одягнена легко як на ту пору року Під час перевірки дитину помістили до лікарні, але мати не відреагувала, а її поведінка викликала занепокоєння. На думку свідка, якщо дитина буде виховуватися в нормальній сім`ї, це позитивно вплине на її життя, оскільки мати неспроможна забезпечити належний догляд.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 4) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 5) відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені відповідно до ст. 135 СК України.

Рішенням Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 38 від 17.02.2025 (а.с. 6) вирішено відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини та влаштувати до КНП «Літинська центральна районна лікарня».

Наказом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області за № 7 від 17.02.2025 вирішено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_3 від 18.12.2024 (а.с. 9) зазначається, що сім`я із матері та дитини проживає в орендованому будинку, який потребує ремонту. Умови для виховання та розвитку дитини не вдалось з`ясувати, оскільки мати поводилась агресивно, на контакт з працівниками поліції та служби у справах дітей та сім`ї не йшла. До будинку не пустила, висловлювалась нецензурною лексикою. Комісії не вдалось поспілкуватись з дитиною та обстежити умови проживання.

Довідкою за № 01-30/232 від 05.03.2025 (а.с. 15) Відділу освіти, культури, молоді та спорту, зазначається, що дитина не відвідує жоден заклад освіти громади с-ща Літин Вінницького району Вінницької області.

Листом за № 83 від 27.02.2025 (а.с. 16) в.о. директора КУ «Центр надання соціальних послуг Літинської селищної ради» інформує Службу у справах дітей Літинської селищної ради про сім`ю ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_8 , які проживають в с-щі Літин . ОСОБА_8 на обліку як така, що перебуває у складних життєвих обставинах через інвалідність матері, малозабезпеченість сім`ї та неналежний рівень виховання. Мати не співпрацює з соціальними службами, не виконує заплановані заходи щодо отримання соціальних виплат, медичних оглядів та навчання доньки. ОСОБА_8 не відвідує школу, не отримує належного харчування, що негативно впливає на її розвиток. Дівчина проявляє емоційну нестабільність і часто залишає дім без відома матері, наслідуючи її поведінку, що викликає занепокоєння щодо її добробуту.

Відповіддю КНП «Літинська ЦРЛ» за № 01-17 від 10.04.2025(а.с. 31) зазначається про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2001 року, з приводу: Д-з: Параноїдна шизофренія безперервний тип перебігу F20.00.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне).

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 повністю ухилилася від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої доньки у суду відсутні докази невиконання нею своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання, а також відсутність заперечень зі сторони відповідачки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені представником позивача на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачки батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам неповнолітньої дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність заперечень з боку відповідачки, відсутність даних про наявність у відповідачки інших дітей, непрацездатного чоловіка, батьків, тому суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

Як передбачено ч. 3 ст.166 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідачку.

Керуючись ст.ст. 2, 209, 259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166, 182, 183, 191 СК України, п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», №3 від 30.03.2007 р., беручи до уваги ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року), Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 р., ст. 18 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.), суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 ) на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 12.03.2025.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати виконавчий комітет Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 ) на користь держави Україна 3028,00 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено на протязі десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин.

Повний текст рішення виготовлено 04.06.2025.

Суддя : Гопкін П. В.