Справа № 203/5897/24
Провадження № 2/0203/319/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.

за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.

за участю представників сторін:

від позивача адвоката Гергель К.О.

від відповідача-2 Кучер Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про відшкодування шкоди, завданої його майну, в якому просить стягнути солідарно з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на свою користь неправомірно стягнуті грошові кошти в сумі 1 492, 00 грн та судові витрати в сумі 1 968, 96 грн, які складаються з судового збору в сумі 968,96 грн та витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

02.09.2024 Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було незаконно відкрито виконавче провадження №75944063 на примусове виконання постанови серії ЕАС №7295993 від 07.07.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 у справі №932/6446/23 була скасована.

В межах даного виконавчого провадження згідно постанови від 03.09.2024 державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 .

05.09.2024 позивач дізнався про існування виконавчого провадження №75944063 та з метою розблокування банківського рахунку, для усунення негативних наслідків, вжив дії щодо оплати суми стягнення (1 492,00 грн) на рахунок державної виконавчої служби.

09.09.2024 позивач з`ясував, що стягнення відбулося за скасованою постановою.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача-2, який, знаючи про скасування постанови серії ЕАС №7295993 від 07.07.2023, у серпні 2024 направив її на примусове виконання, та відповідача-1, який не здійснив дій щодо перевірки законності наданої на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, було обмежено його право власності та протиправно заблоковано банківський рахунок, що призвело до спричинення матеріальної шкоди в сумі 1 492, 00 грн, яка підлягає компенсації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2024 справу №203/5897/24, провадження №2/0203/2115/2024, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 21.10.2024.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2024 після усунення позивачем недоліків позовної заяви її прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 02.12.2024.

29.11.2024 від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 просить в задоволенні позову відмовити.

Поданий відзив на позовну заяву обґрунтований наступним:

-постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №7295993 від 07.07.2023 була незаконною і не підлягала виконанню з моменту її винесення, отже всі грошові кошти, стягнуті на її виконання, є такими, що стягнуті помилково; повернення таких коштів з Державного бюджету України має відбуватися відповідно до приписів Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів;

-у позивача не виникло право на звернення до суду з цим позовом, оскільки відсутні підстави для відновлення становища позивача шляхом стягнення на його користь безпідставно утримуваного майна на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, відповідно заявлена позивачем позовна вимога не підлягає вирішенню в порядку цивільного або іншого судочинства;

-відповідач-2 не є набувачем заявлених до стягнення грошових коштів та належним відповідачем у справі;

-стягнення з позивача оспорюваних сум в частині виконавчого збору і витрат виконавчого провадження здійснювалось на підставі відповідних постанов відповідача-1, які позивачем не оскаржувались;

-позивач добровільно не сплатив накладене стягнення у строк до 22.07.2023, тому відповідно до ст. 308 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення була направлена до примусового виконання;

-позивач не скористався правом звернення із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який ним оскаржений; порядку щодо зупинення виконавчого провадження у зв`язку з судовим розглядом по оскаржуваним постановам для Департаменту патрульної поліції не передбачено.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2024 на підставі ч.11 ст. 187 ЦПК України подану позовну заяву залишено без руху з огляду на її невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2024 після усунення недоліків позовної заяви продовжено розгляд цивільної справи №203/5897/24, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 26.12.2024.

23.12.2024 від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява, в якій відповідач-1 просить у задоволенні позову відмовити з підстав того, що виконавче провадження №75944063 є закінченим у зв`язку з перерахуванням коштів у сумі 1 492,00 грн за належністю відповідно до заяви боржника від 09.09.2024 (вх. 18995), підстави для повернення цих коштів боржнику відсутні.

У судовому засіданні 26.12.2024 у зв`язку з неявкою представника відповідача-1 розгляд справи відкладений на 30.01.2025.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України витребувано з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії завірених належним чином матеріалів виконавчого провадження №75944063.

13.01.2025 від відповідача -1 до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №75944063, а також заява про розгляд справи без участі представника ДВС.

У судовому засіданні 30.01.2025 по справі оголошено перерву до 26.02.2025.

У зв`язку з зайнятістю судді Іваницької І.В. в іншому провадженні розгляд справи, призначений на 26.02.2025, а в подальшому - на 25.03.2025, перенесений на 30.05.2025.

У судовому засіданні 30.05.2025 представникам учасників справи, які з`явились, проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

З постанови серії ЕАС №7295993 від 07.07.2023 вбачається, що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за таких обставин: 07.07.2023 о 15.28 год. по вул. Юрія Савченка, буд.3, м. Дніпро, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, порушив п. 8.7.3 е ПДР порушення проїзду на заборонений червоний сигнал або миготливий або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 у справі №932/6446/23 постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС № 7295993 від 07.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн, скасовано; справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 1 200,00 грн.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 у справі №932/6446/23 мотивовано тим, що Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції не надано належних доказів (ані відео чи фотофайлів, ані показань свідків тощо) на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, тому суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним. Крім того, суд звернув увагу, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП поліцейським зазначено у фабулі місце скоєння інкримінованого позивачу ОСОБА_1 адміністративного правопорушення АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності в зв`язку з перейменуванням в лютому 2017 року частини вул. Юрія Савченка на бульвар Батальйону Дніпро, до того ж, не зазначено чітко, яке ж перехрестя, з якою саме вулицею чи проспектом проїжджав водій, не встановлено, таким чином, об`єктивну сторону правопорушення. До того ж, в оскаржуваній постанові не зазначено марку, модель, належність транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_1 .

Не погодившись з зазначеним рішенням місцевого суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його до Третього апеляційного адміністративного суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.05.2024 у справі №932/6446/23, яка набрала законної сили 16.05.2024, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 в адміністративній справі №932/6446/23 в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасовано; прийнято в цій частині нову постанову; у задоволенні вимог про стягнення з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції витрат на професійну правничу допомогу у справі №932/6446/23 відмовлено; в іншій частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 в адміністративній справі №932/6446/23 залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №75944063, 02.09.2024 Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було передано Першому Правобережному відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до виконання постанову серії ЕАС № 7295993 від 07.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 020,00 грн.

02.09.2024 державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Зелінським В.Ф. винесені наступні постави: про відкриття виконавчого провадження №75944063, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (загальна сума мінімальних витрат 370,00 грн), про стягнення виконавчого збору в сумі 102,00 грн.

03.09.2024 державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Данченком О.М. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

05.09.2024 на рахунок Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли кошти в сумі 1 492,00 грн, які були перераховані за належністю згідно розпорядження №75944063 від 06.09.2024: на рахунок ПМУМЮ (м. Одеса) - витрати виконавчого провадження в сумі 301,00 грн (платіжна інструкція №15340 від 09.09.2024) та в сумі 69,00 грн (платіжна інструкція №15339 від 09.09.2024); на рахунок ГУК у Дніпропетровській області стягнуті з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню кошти в сумі 1 020,00 грн (платіжна інструкція №15342 від 09.09.2024) та виконавчий збір у сумі 102,00 грн (платіжна інструкція №15341 від 09.09.2024).

09.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою, в якій зазначив, що 09.09.2024 з`ясував, що стягнення відбулося за скасованою постановою; просив скасувати арешт, накладений у виконавчому провадженні, повернути сплачені грошові кошти, закрити виконавче провадження.

19.09.2024 Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено ОСОБА_1 , що 11.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з коштів боржника знято. У зв`язку з тим, що кошти у сумі 1 492,00 грн були перераховані за належністю до надходження до відділу заяви з рішенням по справі №932/6446/23 від 12.12.2023, підстави повернення коштів у сумі 1 492,00 грн відсутні.

Викладене стало причиною звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду, в якому він просить стягнути солідарно з Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на свою користь неправомірно стягнуті грошові кошти в сумі 1 492, 00 грн та судові витрати в сумі 1 968, 96 грн, які складаються з судового збору в сумі 968,96 грн та витрат на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн, докази понесення яких, як зазначено в позовній заяві, будуть надані у відповідності з ч.8 ст. 141 ЦПК України.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша, третя статті 22 ЦК України).

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Стаття 56 Конституції України закріплює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього самого Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17, провадження № 12-208гс18).

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Протиправність (неправомірність) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може доводитись з посиланням, зокрема, на судове рішення, яке набрало законної сили, рішення вищих посадових осіб державної виконавчої служби, а також інші докази.

Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19, пункт 26).

У постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18, пункт 5.30) Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи виключну правову проблему стосовно самостійного встановлення судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, дійшла висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Законодавчо встановлені вимоги до доказів у судочинстві визначають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (пункт 4.33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 910/23097/17, провадження № 12-3гс21).

Суд зауважує, що процесуальне законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, які можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, зокрема закон не передбачає попереднього ухвалення судового рішення про визнання протиправними відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при здійснені виконавчого провадження як єдиного допустимого доказу на підтвердження існування підстав для відшкодування завданих такими діяннями збитків.

Збитками є об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, утраті або пошкодженні майна, а також неодержанні кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Обов`язок доведення наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Установлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Як було встановлено судом, 02.09.2024 Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було передано Першому Правобережному відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до виконання постанову серії ЕАС № 7295993 від 07.07.2023 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 1 020,00 грн.

На час передачі зазначеної постанови на виконання, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції як учасник провадження у справі №932/6446/23 було обізнано, що вона скасована рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2023 (справа №932/6446/23), отже суд доходить висновку про неправомірність діяльності Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, яка призвела до понесення позивачем витрат під час відкритого виконавчого провадження по сплаті штрафу в сумі 1 020,00 грн. Отже, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, збитки в сумі 1 020,00 грн підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Разом з тим, позивачем не доведено неправомірності дій державного виконавця, які регулюються Законом України «Про виконавче провадження», тому правові підстави для стягнення коштів в загальній сумі 472,00 грн, які були зараховані до відповідних бюджетів в рахунок витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, відсутні. Позивач не позбавлений права звернутися з відповідним позовом до адміністративного суду про оскарження постанов державного виконавця, якими ці кошти були визначені та стягнуті, та повернення коштів як помилково зарахованих до бюджету.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи положення п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з Державного бюджету України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 662,38 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 1 020,00 грн (одну тисячу двадцять грн), судовий збір за розгляд позовної заяви в сумі 662,38 грн (шістсот шістдесят дві грн 38 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.06.2025.

Суддя І.В. Іваницька