єдиний унікальний номер справи 531/3160/24
номер провадження 2/531/67/25
29 травня 2025 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді - Герцова О. М.,
за участю секретаря судового засідання - Нагорної О. С,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та Служби у справах дітей виконавчого комітету Ланнівської сільської ради Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду із позовною заявою, у якій позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивував тим, що він та відповідачка є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано заочним рішенням Карлівського районного суду від 22.11.2021 року.
Позивач посилається на те, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 15.07.2024 у справі 531/576/24 (набрало законної сили 15.08.2024) за його позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім?ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, підтверджуються художнім керівником в Комунальному закладі «Центр культури, дозвілля та спорту» Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. Позитивно характеризується за місцем роботи. ОСОБА_4 навчається у Тарасівському ліцеї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області з 26.02.2024. А ОСОБА_2 проживає у м. Познань Республіки Польща, повертатися до України не планує, її влаштовує, що син ОСОБА_6 проживає з батьком, забрати його до себе вона не має можливості, оскільки весь час працює і не має часу для догляду за сином.
Згідно з публічними даними з Єдиного державного реєстру судових рішень, дане рішення набрало законної сили 15 серпня 2024 р. Проживання сина ОСОБА_7 разом з позивачем за вишевказаною адресою і нове місце його навчання підтверджується також актом обстеження умов проживання за № 126 від 08.05.2024, складеним посадовими особами Служби у справах дітей та сім?ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та характеристикою на ОСОБА_4 , - учня 9-А класу Шевченківської гімназії ліцею Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 08.11.2024. Сина ОСОБА_1 перевів на навчання з Тарасівського ліцею до Шевченківської гімназії так як за місцезнаходженням вона розташована ближче до місця проживання позивача. Зокрема зазначеною характеристикою підтверджується, що мати ОСОБА_7 взагалі не цікавиться його навчанням.
Отже, ОСОБА_1 у позові стверджує, що відповідачка перестала виконувати свої батьківські обов?язки з утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 та не приймає ніякої участі у його вихованні, не забезпечує здобуття ним повної загальної середньої освіти. З позивачем та сином вона не спілкується, а своє життя влаштовує за межами України. Адже вищевказаним судовим рішенням підтверджується факт про те, що вона мешкає і працює в Республіці Польща.
Карлівським районним судом Полтавської області видано судовий наказу від 24.10.2024 у справі 531/2771/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 .
Ухвалою суду від 03.12.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 27.02.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заява про проведення судового засідання без їх участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Причини неявки відповідачки, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, суду не відомі.
Представник третіх осіб в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно зі ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З копії заочного рішення Карліського районного суду від 22.11.2021 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .
З акту обстеження умов проживання від 08.05.2024 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Великодимерської сільської ради, вбачається, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. Хлопчик проживає в одній кімнаті з батьком, має окреме ліжко, стіл для навчання та всі необхідні речі для розвитку та відпочинку. Зазанчено, що стосунки в сім`ї доброзичливі. Також вказано, що ОСОБА_9 повідомив працівникам Служби у справа дітей, що з дружиною ОСОБА_2 вони розлучені, після розлучення вона поїхала проживати до своєї матері, де проживала до осені 2022 року, після чого виїхала на проживання за кордон.
Рішенням Карлівського районного суду від 15.07.2024 року визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком.

Карлівським районним судом Полтавської області видано судовий наказу від 24.10.2024 у справі 531/2771/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 . Підтвердження пред`явлення вказаного судового наказу до виконання суду не надано.

17.06.2024 року ухвалою суду по справі №?531/1676/24 було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу.

Згідно характеристики ОСОБА_12 учня 9-А класу, виданої Шевченківською гімназією 08.11.2024 року, хлопчик навчається в гімназії з 8 класу, зарекомендував себе як працелюбний учень, ставиться відповідально до доручень класу, відповідальний, тактовний, самостійний, розсудливий, товариський, має авторитет серед однокласників, у вільний час займається хореографією та грою на гітарі. Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню сина, цікавится його навчанням та дозвіллям. Мати з сім`єю не проживає, навчанням сина не цікавиться.

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 24.12.2024 №739, орган опіки і піклування виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Основним мотивом вказано, що ОСОБА_2 сина не відвідує, перебуває за кордоном, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а також повідомила комісію, що її явка на засідання комісії неможлива у зв`язку з її перебуванням за кордоном; просила проводити засідання комісії без її участі.

З листа, наданого Службою у справах дітей ВК Ланнівської сільської ради, вбачається, що надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 неможливо, у зв`язку з відсутністю відповідачки за місцем проживання, обстежити умови проживання ОСОБА_2 та дізнатися її думку стосовно позбавлення її батьківських прав не вдалося. Дочка ОСОБА_5 повідомила, що мама перебуває за кордоном.

Жодних доказів, які б свідчили про свідому винну поведінку ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_4 суду не надано.

Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом.

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині першій статті 151 СК України закріплено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Положеннями частини другої статті 151 СК України передбачено право батьків залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта статті 155 СК України), - у тому числі позбавлення батьківських прав з підстав та у порядку, що визначені статтею 164 СК України.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16, абз.2 п.18 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13 жовтня 2021 року у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості: ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками; позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України; розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також звертає увагу, що доказів перетину кордону відповідачкою не надано. Клопотання про витребування доказів про перетин кордону ОСОБА_2 до суду не надходило.

Відомості про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної чи кримінальної відповідальності в матеріалах справи відсутні.

Отже, суд вважає, що досліджені докази не свідчать про винну поведінку матері, свідоме нехтування своїми обов`язками. Позивачем не доведено, що мають місце будь-які дії або ж бездіяльність відповідачки, які негативно впливають на дитину або ж можуть завдати шкоди інтересам дитини. Недоліки які мають місце щодо виховання дитини відповідачкою, а саме перебування за кордоном, не можуть бути підставою для позбавлення особи батьківських прав. Позбавлення батьківських прав матері у даному випадку буде суперечити найкращим інтересам дитини, яка має право на виховання її матір`ю. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, ст.141, ч.4 ст.206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 09 червня 2025 року.

Суддя О. М. Герцов