УХВАЛА

05 червня 2025 року

м. Київ

справа № 305/1521/19

провадження № 61-6814ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле Іван Юрійович, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в особі Виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області Маріна Алла Степанівна, Центр надання адміністративних послуг Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсною і скасування виписки з погосподарської книги, скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області

в особі Виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Рахівського нотаріального округу Закарпатської області Маріна А. С., Центр надання адміністративних послуг Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання недійсною і скасування виписки із погосподарської книги, скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня

2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недійсним у 1/2 частині свідоцтво на право на спадщину за заповітом, видане на ім`я ОСОБА_1 приватним нотаріусом Рахівського нотаріального округу Закарпатської області Маріною А. С. Скасовано рішення Державного реєстратора Рахівської РДА Закарпатської області Делятинчука А. І., індексний номер 40097938 від 14 березня 2018 року про реєстрацію житлового будинку з надвірними господарськими спорудами по АДРЕСА_1 у 1/2 частині за ОСОБА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та присадибними ділянками по АДРЕСА_1 . Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року залишено без змін.

28 травня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасуватирішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року та відмовити

у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження,

з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів

з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

В описовій частині касаційної скарги заявник порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що постанову Закарпатського апеляційного суду

від 06 лютого 2025 року було отримано заявником 29 квітня 2025 року.

На підтвердження клопотання заявник надав копії супровідного листа Рахівського районного суду Закарпатської області від 16 квітня 2025 року

№ 305/1521/19/2817/2025 про направлення постанови Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року та конверту.

Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що

наведені заявником підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі неповажними. У задоволенні клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги слід відмовити, з огляду на таке.

Постанова Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року доставлена до підсистеми «Електронний суд», в якій адвокат Ціпле І. Ю. має зареєстрований Електронний кабінет, 25 лютого 2025 року.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року була зареєстрована

26 лютого 2025 року, забезпечено надання загального доступу - 27 лютого

2025 року.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна своєчасно вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності

у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом

з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Заявником не надано доказів на підтвердження того, що судом апеляційної інстанції порушено порядок направлення і вручення сторонам копії постанови.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Отже заявнику необхідно навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду,

в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник має зазначити відомості про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах.

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю., не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, проте не зазначає підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Сплата судового збору, як одна з умов доступу до суду, не суперечить суті права на судовий захист, гарантованого частиною першою статті 55 Конституції України.

Вимога сплати судового збору в цивільних судах не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на воєнний стан та тяжке фінансове становище, просить відстрочити сплату судового збору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Проте, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю., не надав жодних доказів того, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги, перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, як наслідок у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення ОСОБА_1 сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю., оскаржує судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у повному обсязі.

ОСОБА_2 позовну заяву подав у серпні 2019 року, судом задоволено дві позовні вимоги немайнового характеру (визнання недійсним свідоцтва, скасування рішення про реєстрацію) та вимогу майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та присадибними ділянками).

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 9 605,00 грн).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Оскільки з поданої касаційної скарги та копій судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання (відсутнє визначення вартості будинку

з допоміжними спорудами та земельних ділянок), тому неможливо точно визначити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви за вимогу майнового характеру, у зв`язку з чим заявник при сплаті судового збору має підтвердити відповідність розміру судового збору належними доказами (оцінка вартості будинку з допоміжними спорудами та земельних ділянок або інші належні докази).

Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, враховуючи те, що касаційна скарга подана через підсистему «Електронний суд», заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу майнового характеру (у розмірі 1 % (не менше 768,40 грн) від ціни спірного майна (автомобіля) помноженого на 200 %) із застосуванням коефіцієнту 0,8 та судовий збір за подачу касаційної скарги за дві позовні вимоги немайнового характеру ((768,40 *2)*200%*0,8 = 2 458,88 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Крім того, у порушення вимог пунктів 2, 3 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не зазначено: реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта; відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу, а також не зазначено усіх учасників справи, а саме: Рахівську державну нотаріальну контору Закарпатської області(третю особу).

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки не відповідає вимогам, визначеним пунктами 4 і 6 частини другою статті 392 ЦПК України, у яких зазначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, клопотання особи, яка подає скаргу.

За приписами статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково

і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі

у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність судових рішень у межах доводів та вимог касаційної скарги.

У прохальній частині ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю. просить скасувати рішення Рахівського районного суду Закарпатської області

від 11 травня 2022 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року, однак з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 06 лютого 2025 року Закарпатським апеляційним судом у справі № 305/1521/19 було ухвалено постанову.

Зважаючи на викладене вище, заявнику слід уточнити касаційну скаргу, зокрема її прохальну частину в частині зазначення рішення апеляційної інстанції, що оскаржується (з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України).

Крім того, частиною шостою статті 43 ЦПК України встановлено, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду

з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи

в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду

в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи

в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Касаційна скаргаОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле І. Ю., сформована

у підсистемі «Електронний суд», разом з тим заявником надано квитанцію

№ 3573752 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету Рахівської державної нотаріальної контори, квитанцію № 3573750 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету Великобичківської селищної ради, а також квитанцію № 3573751 про доставку документів до зареєстрованого електронного кабінету ОСОБА_4 , який не

є учасником справи.

Доказів надсилання іншим учасникам справи, а саме: ОСОБА_2 , приватному нотаріусу Рахівського нотаріального округу Закарпатської області Маріні А. С.та Центру надання адміністративних послуг Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, копій цієї касаційної скарги заявником не надано.

Таким чином, заявнику необхідно надіслати належним чином оформлену уточнену касаційну скаргу на адресу Верховного Суду з наданням доказів її надсилання всім іншим учасникам справи, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле Іван Юрійович, підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень у цій справі неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ціпле Іван Юрійович, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області

від 11 травня 2022 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк

до 19 червня 2025 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников