Справа № 372/6523/24
Провадження 4-с-13/25
ухвала

Іменем України

10 червня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.

при секретарі Денисенко Ю.С.

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Орловської І.В., в якій просив визнати протиправною бездіяльність щодо не скасування арешту та зобов`язати останню зняти арешт, накладений постановою про арешт коштів боржника від 21.03.2025 в межах виконавчого провадження № 77588346, з рахунку IBAN НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк», що мають спеціальний режим використання, накладення арешту на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в провадженні Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі перебуває виконавче провадження № 77588346 від 21.03.2025 з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/6523/24 від 17.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 646306 грн. 60 коп. та виконавче провадження № 77588647 від 24.03.2025 з виконання виконавчого листа Обухівського районного суду № 372/6523/24 від 17.03.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3231 грн. 00 коп.

Оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, у межах вказаних виконавчих проваджень, державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника.

07.04.2025 з рахунку боржника в АТ «Укрсиббанк» державним виконавцем проведено списання 46235 грн. 93 коп., які становлять 9500 грн. грошового забезпечення, 12245 грн. 31 коп. грошового забезпечення, 24490 грн. 62 коп. матеріальної допомоги.

Однак, як вбачається із довідки Управління поліції охорони в Київській області № 66 від 26.02.2025, що ОСОБА_1 має зарплатний рахунок в ПАТ (Укрсиббанк) за номером НОМЕР_1 .

Таким чином, рахунок на який накладено арешт є рахунком для зарахування цільових надходжень (зарплата, пенсія, інші соціальні виплати), накладення арешту на які заборонено законом.

Рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. З огляду на це, залишення арешту на коштах, які складають заробітну плату та пенсію боржника, призводить до порушення конституційних прав боржника, порушує його право на отримання винагороди за працю. За наявного арешту боржник позбавлений можливості використовувати дані кошти для забезпечення засобів для існування.

Скаржник в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд скарги за їх відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець та стягував в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань суду не надали.

Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13.02.2025 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 646 306 грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 3231,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловською І.В. від 21.03.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77588346 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти 646306 грн. 00 коп.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловською І.В. від 24.03.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77588347 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір 3231 грн. 00 коп.

21.03.2025 року в межах виконавчого провадження № 77588346 та 24.03.2025 року в межах виконавчого провадження № 77588647, державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які надіслано банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам на виконання та сторонам виконавчого провадження до відома.

Відповідно до довідки Управління поліції охорони в Київській області № 66 від 26.02.2025 року, майор поліції Іванов Володимир Сергійович, працює на посаді інспектора взводу № 2 РОФО батальйону «Титан» та має зарплатний рахунок в ПАТ «УКРСИББАНК» за номером НОМЕР_1 .

З виписки АТ «УКРСИББАНК» за картковим рахунком клієнта за період 01.01.2025 по 16.05.2025 вбачається, що 07.04.2025 державним виконавцем проведено списання 46 235 грн. 93 коп. на виконання виконавчого листа № 372/6523/24.

Таким чином, рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Укрсиббанк» ОСОБА_1 , є рахунком зі спеціальним режимом використання, а саме рахунком на який зараховується його заробітна плата.

19.05.2025 року Обухівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), отримано заяву ОСОБА_1 , в якій останній просить звернути стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони Київської області та зняти арешт з зарплатного рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк», який має спеціальний режим.

Скаржник зазначає, що відповідь на вказану заяву державним виконавцем не надано, арешт не знято.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з абз. 2 ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту, зокрема, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Таким чином, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» може та повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі у разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

З обставин цієї справи вбачається, що рахунок НОМЕР_1 відкритий в ПАТ «Укрсиббанк» використовується як зарплатний.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що на рахунок № IBAN НОМЕР_1 може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата.

Отже, приходить до висновку, що вимога заявника про зняття арешту з банківського рахунку задоволенню не підлягає, скасування постанови приватного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться як заробітна плата на рахунку та зобов`язання приватного виконавця зняти арешт із вказаних грошових коштів, є достатнім та належним способом захисту порушеного права боржника.

Тобто, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт тільки з того обсягу грошових коштів, який належний до заробітної плати, що підтверджується належними доказами, достатність та достовірність яких оцінюється державним виконавцем.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 43, 44, 77-83, 137, 141, 450, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловської І.В. щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк».

Зобов`язати старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловську І.В. зняти арешт, із заробітної плати, що міститься на рахунку IBAN НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Укрсибанк» та належать боржнику ОСОБА_1 .

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів.

Суддя Т.Г. Сташків