СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16201/24

пр. № 2/759/650/25

04 червня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Шило М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач, через свого представника - адвоката Єрмак О.В., звернувся до суду з позовом в якому просить з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; призначити опікуном малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 1800, 00 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки дитини на момент народження дитини не перебували у зареєстрованому шлюбу, а тому походження дитини від батька було визначено відповідно до вимог ст. 126 СК України за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі. Вказує, що відповідач, посилаючись на те, що він не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, свідомо н ебрав участі у її вихованні та утриманні починаючи з часу народження. Таким чином, вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. ІНФОРМАЦІЯ_4 мати дитини ОСОБА_5 померла. На час хвороби матері, дитини залишилась проживати у позивача, а відповідач навіть не опцікавився станом дитини та не намагався її забрати до себе. Наразі дитина проживає розом з рідним дядьком - ОСОБА_1 та його сім`ї. Позивач забезпечує повне утримання дитини та займається її вихованням.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2024 року у српаві відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судов езасідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засдіанні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилась, подала заяву до суду, в якій просить задовольнити позов.

Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явився, подав заяву до суду в якій просив в задоволенні позовних вимог в частині вимог про призначення опікуном відмовити, у зв`язку з тим, що позивач має право звернутися до служби у справах ідетй та сім`ї за місцем проживання для зарахування його на облік потенційних опікунів/піклувальників.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.08.2012 року.

Мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 707217.

Позивач ОСОБА_1 є дядьком неповнолітноьї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається зі свдіоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 .

Згідно свідоцтва про шлюб серіє НОМЕР_5 від 24.11.2017 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 .

Як вбачається з заяви відповідача ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом КМНО Богдановою І.Г. від 30.07.2024 року за реєстровим №1144, останій, діючи добровільно, перебуваючи при здоровму розумі та ясній пам`яті, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та їх правові наслвдки, без будь якого примусу, заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вищевказаній заяві зазначив, що підтверджує, що свідомом не примає участі у вихованні дитини, не надає їй матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною чкрез те, що не перебував у шлюбних відносинах з її матір`ю - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також вказаною заявою відповідач підтвердив, що фактичний догляд за дитиною взяв на себе її рідний дядько ОСОБА_9 та не заперечує проти проживання дитини разом з опікуном за адресою його проживання.

Відповідно до висновку з питань комісії захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , останні важаєють за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, його відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач з народження не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухилився від виховання своєї дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, визнання ним позовних вимог, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене статтею 169 СК України.

Вирішуючи питання про призначення піклувальником позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до частини першої, другої статті 243 СК України та частини першої статті 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства.

В силу частин першої та другої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують, серед іншого, вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок).

Згідно з положеннями Порядку наданню дитині статусу позбавленої батьківського піклування та взяттю її на відповідний облік передує низка заходів уповноважених органів, пов`язаних із встановлених певних фактів: проведення обстеження умов перебування дитини, стану здоров`я та з`ясування обставин, за яких дитина залишилася без батьківського піклування.

Відповідно до частин першої та другої статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування (частина перша стаття 249 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Проте суду не було надане подання Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністраціїпро призначення Баришполець О.В. опікуном над неповнолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, з огляду на те, що у суду відсутнє подання органу опіки та піклування про встановлення опіки над неповнолітньою дитиною, а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань, які стосуються встановлення піклування є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, в задоволенні позову в частині встановлення піклування необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої, третьої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З аналізу вищезазначених положень чинного законодавства вбачається, що звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини має право, зокрема законний представник дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що суду не наданого жодного належного доказу на підтвердження того, що позивач є законним представником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також повноважень останнього на її представництво, крім того, суд дійшов до висновку відмову в задоволенні вимог в частині вимог про призначення опікуном, у зв`язку із відстуністю відповідного подання, тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, який не є законним представником неповнолітньої дитини, аліментів на її утримання, а тому вважає доцільним відмовити у задоволенні вимог в цій частині.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Журибеда