Провадження № 2/643/677/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025

11 червня 2025 року м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Харківгаз Збут» в особі представника - Хом`яка Р.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 27 630,28 грн, а також судових витрат у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території м. Харкова та Харківської області на підставі Ліцензії на постачання природного газу, виданою Національною Комісією, що здійснює регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг України згідно із Постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015. ТОВ «Харківгаз Збут» був постачальником природного газу за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, а фактичне споживання здійснювалося ОСОБА_1 . За адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я відповідачки відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та присвоєно ЕІС-код №56ХМ34А49836342V. Відповідачка ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «Харківгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Харківгаз Збут», а фактично користувалася послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Відповідачка своїми нерегулярними оплатами підтверджувала факт споживання послуги з газопостачання та приєднання до умов Типового договору. Однак, внаслідок систематичного нехтування відповідачкою своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання, утворилася заборгованість за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 у розмірі 27 630,28 грн. Добровільно борг, що утворився за відповідачкою, не був погашений, тому представник позивача звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 27 630,28 грн та суму судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України.

Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідачці направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження у справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву на позовну заяву, якими повністю заперечує позовні вимоги, наявність заборгованості, розмір заборгованості та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У свою чергу, стороною позивача відповідь на відзив до суду не надходила.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз Збут» з 01.07.2015 здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на території м. Харкова та Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України. На ТОВ «Харківгаз Збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєний ЕІС-код №56ХМ34А49836342V.

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 26.09.2024, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.12).

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827, Законом України «Про ринок природного газу», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015, який визначає взаємовідносини оператора ГРМ із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні основи функціонування газорозподільчих систем, зокрема, умови забезпечення, тощо.

Відповідно до розділу І «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до розділу III «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015. (а.с.64-70).

Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п. 1.1), розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 4.3).

Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Спосіб оплати має бути визначений Споживачем в заяві-приєднанні.

При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. (п. 4.5 Типового договору).

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) Постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. (п. 4.6 Типового договору).

Якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором протягом десяти днів після встановленого строку, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу Споживачу у порядку, визначеному Правилами постачання, крім випадку отримання ним на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи повідомлення про намір його споживача змінити постачальника. (п. 4.9 Типового договору).

Положеннями «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 також визначено, що якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Отже, враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_1 не зверталася до позивача із заявами про припинення подачі природного газу та повідомлень про намір змінити постачальника природного газу, а фактично користувалася послугами з газопостачання та нею були оплачені частково рахунки за спожитий природний газ, який наданий позивачем, то Договір вважається укладеним на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2500.

Фактом згоди про приєднання умов Договору (акцептування заяви-приєднання) є періодичні сплати за поставлений природний газ, а також фактичне споживання природного газу.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що між позивачем та відповідачкою фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з постачання природного газу.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. (п. 5 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема, з постачання та розподілу природного газу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Розділом III «Правил постачання природного газу» закріплено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Якщо побутовий споживач не здійснив оплату з спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення.

Побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Положеннями ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Як зазначає позивач та у якості доказу надає фінансовий стан за особовим рахунком № НОМЕР_1 , ЕІС-код № 56ХМ34А49836342V, ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_1 за надані позивачем послуги має заборгованість за період з 01.11.2021 по 28.02.2022 в сумі 27 630,28 грн. (а.с. 6, 61-63).

При цьому, як вбачається із розрахунку заборгованості (фінансового стану), відповідачкою ОСОБА_1 частково сплачувалась заборгованість, а саме: за грудень 2021 року у сумі 8 000,00 грн та за січень 2022 року в сумі 9 700,00 грн (вказані суми враховані позивачем).

Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт·год, Гкал, МДж.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Так, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 27 630,28 грн за період з 01.11.2021 по 28.02.2022.

І матеріалів справи та фінансового стану, який надано позивачем вбачається, що до листопада 2021 року у відповідачки існувала переплата в сумі 7 912,61 грн.

Обсяг спожитого природного газу за листопад 2021 року зазначено в розмірі 3 023,26 куб.м. на суму 24 155,85 грн, сплачено 0,00 грн. Сума боргу за листопад 2021 року, з урахуванням переплати в сумі 7 912,61 грн складає 16 243,24 грн.

У грудні 2021 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 371,60 куб.м., нараховано 10 959,08 грн, сплачено 8 000,00 грн. Залишок боргу 19 202,33 грн.

За січень 2022 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 257,50 куб.м., нараховано 10 047,43 грн, сплачено 9 700,00 грн. Залишок боргу 19 549,75 грн.

За лютий 2022 року обсяг спожитого газу зазначено у розмірі 1 011,33 куб.м., нараховано 8 080,53 грн, сплачено 0,00 грн. Залишок боргу 27 630,28 грн.

Відтак, сума заборгованості з урахуванням сплачених відповідачкою коштів у грудні 2021 року та у січні 2022 року складає 27 630,28 грн. (а.с. 6, 61-63).

Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС-код № 56ХМ34А49836342V, проводилися у спосіб, встановлений п.п. 1 п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме: на підставі даних про об`єм/обсяг газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ «Харківміськгаз».

Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ «Харківгаз Збут» проводить лише нарахування за поставлений газ, помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.

Відповідно до розділу II «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами. (п. 21 розділу ІІ Правил, п. 32 розділу ІІІ Правил).

TOB «Харківгаз Збут» виконало свої зобов`язання та надало відповідачці послуги з газопостачання відповідно до Договору.

Відповідачці щомісяця направлялися рахунки на оплату наданої позивачем послуги.

Зазначене підтверджується також і наданими з боку відповідачки ксерокопіями рахунків на оплату, які містяться в матеріалах справи. (а.с.39-42).

Відповідачка будучи зобов`язаною своєчасно здійснювати оплату за отриманні послуги, припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості.

У зв`язку із порушенням відповідачкою своїх зобов`язань, заборгованість перед позивачем за послугу з постачання природного газу за період 01.11.2021 по 28.02.2022 складає в сумі 27 630,28 грн.

Розмір заборгованості підтверджується наданим з боку позивача фінансовим станом. (а.с.6, 61-63).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На час розгляду справи в суді відповідачкою не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку за вказаний у позовній заяві період.

Також, відповідачкою не надано будь-яких доказів, які свідчать про те, що позивач не надає такі послуги або інших доказів, що спростовують твердження позивача.

У випадку небажання сплачувати послугу з постачання природного газу, відповідачка не була позбавлена можливості відмовитись від цієї послуги, яку надавало ТОВ «Харківгаз Збут», однак не скористалася такою можливістю та не зверталася до позивача з будь-якими заявами щодо якості надання послуг або відключення від постачання. Доказів на підтвердження того, що відповідачка не користувалась послугою ТОВ «Харківгаз Збут» за вказаний у позовній заяві період суду не надано.

Відповідачкою ОСОБА_1 та її представником не оспорюється той факт, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС-код № 56ХМ34А49836342V, за адресою: 61110, м. Харків, пров. Істомінський, б. 8, зареєстровано на ім`я відповідачки, та вона є побутовим споживачем житлово-комунальних послуг.

Що стосується посилань представника відповідачки у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву на те, що позивач не довів наявності в нього права на стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості в обрахованому ним розмірі, то суд зважає на те, що відповідачка та її представник вправі були здійснити контррозрахунок таких сум, однак не здійснили та суду не надали.

Разом із тим, суд бере до уваги те, що ані відповідачка, ані ні її представник, не зверталися до ТОВ «Харківгаз Збут» з будь-якими заявами, скаргами, тощо з приводу неправильності або некоректності здійснених ТОВ «Харківгаз Збут» нарахувань відповідачці ОСОБА_1 за надані послуги з постачання природного газу.

Крім того, відзив на позовну заяву та доповнення до відзиву не містять заперечень щодо отримання відповідачкою ОСОБА_1 від позивача послуги з газопостачання за вказаний у позовні заяві період, а відповідно і користування такою послугою з боку відповідачки.

Також, як встановлено судом, зазначена у фінансовому стані інформація, повністю відповідає інформації, яка зазначена у рахунках на оплату наданої позивачем послуги та не містить розбіжностей, а тому доводи представника відповідачки щодо їх невідповідності є необґрунтованими.

Доказів щодо виконання обов`язку з оплати послуг з газопостачання у повному обсязі відповідачкою не надано.

Щодо посилань представника відповідачки у відзиві та доповненнях до нього про те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації відповідачка ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою ВПО від 10.06.2022, про що вона письмово повідомляла позивачу, тому не проживала у місці своєї реєстрації, послугами з газопостачання не користувалась, то суд звертає увагу на те, що ТОВ «Харківгаз Збут» пред`явлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, а відтак, такі посилання представника відповідачки є безпідставними, у зв`язку з чим суд їх відхиляє.

Крім того слід зазначити, що як вбачається із фінансового стану (розрахунку заборгованості), позивач не здійснював жодні нарахування відповідачці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з березня 2022 року. (а.с.61-63).

Відтак, доводи представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , викладені у відзиві на позовну заяву та доповненнях до відзиву, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються дослідженими по справі доказами.

Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи те, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з постачання природного газу в повному обсязі на суму 27 630,28 грн.

Далі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із платіжної інструкції № 72364 від 12.09.2024, при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. (а.с.3).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3 028,00 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Щодо вимоги представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення із позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати в розмірі 18 000,00 грн, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Положеннями ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Так, зважаючи на результат вирішення спору та задоволення позовних вимог у повному обсязі, витрати на професійну правничу допомогу, які понесла відповідачка, слід залишити за нею.

На підставі викладеного вище та керуючись: ст.ст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 274, 276 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», рахунок НОМЕР_3 в АТ «Банк Альянс», м. Харків, МФО 351823, , заборгованість за послуги з газопостачання у розмірі 27 630 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять) гривень 28 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», рахунок НОМЕР_3 в АТ «Банк Альянс», м. Харків, МФО 351823, , судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова