Справа № 577/2405/25
Провадження № 2/577/944/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.

за участю секретаря

судового засідання Цуканової О.В.

адвоката Волкової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Конотопі за правилами загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ворона Галина Іванівна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду з вищевказаним позовом ОСОБА_1 просить встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 15.04.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті останнього, за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог вказала, що з ОСОБА_4 , який був інвалідом 3-ї групи по зору, проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 . Обробляли городи, мали спільний сімейний бюджет за рахунок чого придбавали продукти харчування, побутові прилади, меблі, зокрема диван, морозильну камеру, міксер, провели до частки будинку по АДРЕСА_2 , тобто за місцем реєстрації покійного, електричну енергію, робили ремонт житла тощо. Поховання чоловіка вона здійснила за власні кошти.

Внаслідок смерті співмешканця відкрилася спадщина, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено, оскільки не підтверджений факт проживання однією сім`єю, не менше 5 років до смерті спадкодавця ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає.

Наведені обставини і стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача адвокат Волкова І.І. вимоги підтримала фактично пославшись на обставини викладені вище.

Відповідач Конотопська міська рада просить розглянути справу за відсутності їх представника, задоволенню вимог не заперечують (а.с. 43).

Аналогічні заяви надійшли і від третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Ворони Г.І. (а.с. 37, 40, 45).

Суд, вислухавши доводи сторони позивача, пояснення свідків ОСОБА_5 (сусіда по будинку), ОСОБА_6 (голови квартального комітету № 9), які підтвердили факт проживання спадкодавця ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_1 за місцем реєстрації останньої по АДРЕСА_1 однією сім`єю, як чоловіка та дружини, протягом близько восьми років до смерті ОСОБА_4 , дослідивши представлені докази дійшов висновку про задоволення вимог виходячи із такого.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст. 10 ЦПК передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, а також - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За положеннями ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК).

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК, постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч. 1 ст. 315 ЦПК та не є вичерпним.

Зокрема, за положеннями ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно правозастосовних орієнтирів викладених у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Конотоп. За життя був зареєстрований по АДРЕСА_2 , але фактично проживав однією сім`єю, як чоловік та дружина, з ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , з 15.04.2016 року і по день смерті (а.с. 9, 25, 28).

Даний факт також підтвердили вищевказані свідки, кожен із яких пояснив, що під час спільного проживання між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були добрі сімейні відносини, вони мали спільний бюджет, обробляли город, здійснили ремонт житла, придбавали меблі та побутові прилади, провели електрику за місцем реєстрації покійного. Крім того, саме позивач займалася похованням спадкодавця.

Ці доводи також підтверджуються письмовими доказами як то: договором №122134010 споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 11.03.2024 року; товарними чеками та видатковою накладною про придбання дивана, міксера, електричних запчастин, морозильної камери.

Проте, нотаріус відмовив ОСОБА_1 в оформленні спадщини за недоведеністю факту спільного проживання зі спадкодавцем (а.с. 7), що і стало підставою звернення до суду.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За положеннями ч.ч. 1-2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Крім того, про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»), в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась (а.с. 14).

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У ст. 3 наведеного Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц, у яких також роз`яснено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

На переконання суду заявник довела цей факт належними та допустимими доказами, що є підставою для задоволення вимог.

Керуючись ст. ст. 81, 315, 319, 258, 259, 268 ЦПК України, ст. ст. 1258, 1259, 1264 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Конотоп, Конотопського району, Сумської області, однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 15.04.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення виготовлено 05.06.2025 року.

Суддя Кравченко В. О.