Справа № 720/2161/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новоселицького районного суду від 01.05.2025 року по вищевказаній цивільній справі було залишено позовну заяву без розгляду.

Представник ОСОБА_2 подав клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає що в задоволенні заяви слід відмовити.

Судом встановлено, що в провадженні Новоселицького районного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року по даній справі було позовну заяву залишено без розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Однак представником відповідача не було зазначено які саме необґрунтовані дії позивача були останнім здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони полягали.

Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ч.1 ст.26 вищевказаного закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:договір про надання правничої допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зауважила на тому, які докази, є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути відповідні докази.

Враховуючи те, що представником відповідача не було надано договору, на підставі якого був виписаний ордер від 02.09.2024 року, то відповідно суд не може самостійно встановити умови оплати праці адвоката, які були узгоджені між сторонами і відповідно компенсувати їх шляхом стягнення на користь сторони, яка понесла такі витрати.

Крім того, суд вважає платіжну інструкцію №@2PL736398 від 02.05.2025 року неналежним доказом, оскільки між адвокатом Петренко В.О. та ОСОБА_2 могли бути укладені інші договори по іншим справам, а в графі призначення платежу відсутні посилання на будь-який зв`язок даного платежу із цією справою.

Таким чином, із вищевказаної платіжної інструкції неможливо встановити, що відповідачем було сплачено 10000 гривень адвокату Петренко В.О. саме по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Враховуючи вищевикладене, слід відмовити в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.270 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: