Справа № 308/4068/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі судді Бедьо В.І,

за участю секретаря судового засідання Меклеш В.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Куценко Ю.М.,

представника відповідача - Матіко С.Р.,

розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову в справі за позовною заявою адвоката Куценко Юлії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Митна-17/Гойди-24» до Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради про визнання протиправним (недійсним) рішень, визнання недійсним договору земельного сервітуту, скасування державної реєстрації земельної ділянки та заборону влаштування заїзду, -

встановив:

20 травня 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Митна-17/Гойди-24», в інтересах якого діє представник - адвокат Куценко Юлія Михайлівна звернулись до суду з вказаною заявою згідно якої просять вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та будь-яким третім особам проїзд та улаштування заїзду (проїзду) з вулиці Юрія Гойди в м. Ужгород в районі житлового будинку АДРЕСА_1 до офісних приміщень (об?єкту будівництва), які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , та від офісних приміщень (об?єкту будівництва), які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , до АДРЕСА_1 в районі житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що Позивач1, як і всі мешканці будинку АДРЕСА_1 , інтереси яких представляє Позивач2, вільно користувалися прибудинковою територію, в тому числі і зеленою зоною з боку будинку, яка межує із суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0022). У будь-яких осіб, в т.ч. ОСОБА_2 , відсутні були та відсутні насьогодні перешкоди в проході на АДРЕСА_1 , в тому числі по вказаній зеленій зоні. Тобто у ОСОБА_2 наявне право та можливість проходу на АДРЕСА_1 , відсутній «наявний проїзд» між будинком АДРЕСА_1 та суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0022); наявна зелена зона між будинком АДРЕСА_1 та суміжною земельною ділянкою по АДРЕСА_3 (кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0022); наявний прохід та проїзд безпосередньо на вулицю Митну у ОСОБА_2 , як власниці нерухомості по АДРЕСА_2 , яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0275, що сформована за рахунок об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0231 та :03:001:0226 та яка розташована безпосередньо на червоній лінії вулиці Митної

Крім цього, позивач зазначає, що відсутні перешкоди у проході та проїзді безпосередньо на вулицю Митну у ОСОБА_2 , як власниці нерухомості по АДРЕСА_2 , яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0275, що сформована за рахунок об?єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0231 та :03:001:0226, та яка розташована безпосередньо на червоній лінії вулиці Митної; відсутнє в Проекті землеустрою та в Рішенні Ужгородської міської ради № 1797 від 23.05.2024 обґрунтування відведення земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту на підтвердження неможливості ОСОБА_2 задовольнити такі потреби в інший спосіб; одна межа земельної ділянки, яка передбачена до відведення (кадастровий номер :03:001:0274), точки 1-6, згідно Матеріалів геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування земельної ділянки в Проекті Землеустрою, встановлена безпосередньо по стіні житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач вказує на те, що, ??улаштування проїзду на земельній ділянці, що передбачена до відведення для сервітуту, до офісних приміщень ОСОБА_3 , буде мати наслідком знищення зеленої зони прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , зменшення фактичної площі прибудинкової території, систематичний автомобільний рух по цій дорозі, створить додаткове джерело постійного шуму та пилу, створить небезпеку для мешканців (співвласників) та дітей через близькість до зони відпочинку та гральних майданчиків, та, не виключено, що негативно вплине на міцність житлового будинку та комунікацій; вважає, що відсутні законні підстави для встановлення права земельного сервітуту з правом проходу та проїзду ОСОБА_2 , як власниці нерухомості, яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0275, що сформована за рахунок об?єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0231 та :03:001:0226, по АДРЕСА_2 , та яка розташована безпосередньо на червоній лінії вулиці Митної, за наявності у ОСОБА_2 проходу та проїзду безпосередньо на цю вулицю Митну; відповідно, відсутні законні підстави для прийняття Відповідачем1 Ужгородською міською радою пункту 4 Рішення № 1797 від 23.05.2024 та Рішення № 1859 від 25.06.2024, які також не містять обґрунтування відведення для встановлення земельного сервітуту на підтвердження неможливості ОСОБА_2 задовольнити такі потреби в інший спосіб;

Позивач зазначає, що через бездіяльність Відповідача1 Ужгородської міської ради щодо оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 та прибудинкова територія, була сформована спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0274 в межах території, на яку поширюється право земельного сервітуту, чим було обмежено та порушено право мешканців (співвласників) будинку АДРЕСА_1 користування частиною прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 як зеленою зоною.

Крім того, позивач вважає, що складений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою реєстрацією комунальної власності для встановлення сервітуту щодо права проходу та проїзду до власної земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , який розроблено - ФОП ОСОБА_4 04.06.2024 з порушенням вимог діючого законодавства, без врахування фактичних вихідних даних цієї земельної ділянки та на підставі договору, заяви та завдання на виконання робіт та інших документів, які не були підписані ОСОБА_2 , про що детально викладено в клопотанні Позивачів про долучення доказів від 11.04.2025. А надана Відповідачем2 копія Висновку експерта від 09.04.2025 року №1152-2 за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, подана з порушенням встановлених ПК України строків, є Недопустимим, Недостовірним та Неналежним доказом, свідчить про створення Експертом штучних підстав для наведених ним висновків, а сам Висновок експерта є неповним, необґрунтованим та таким, що суперечить своїм же твердженням і висновкам та відомостям Проекту землеустрою та наданим Витягам з ДЗК, а також іншим матеріалам справи, що викликає сумніви в його правильності, що є підставою для його відхилення.

23 травня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Матіко С.Р. було подано до суду заперечення проти заяви про забезпечення позову.

Мотивує тим, що у позивача відсутні речові права щодо предмета спору, а тому захід забезпечення про який просить позивач не відповідає меті та іншим умовам забезпечення позову. Згідно з матеріалами судової справи Ужгородська міська рада розпорядилася земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :03:001:0274 та на підставі договору земельного сервітуту надала право користування цією земельною ділянкою ОСОБА_2 . Також відповідач вказує на те, що позивач вважає, що земельна ділянка, щодо якої встановлений сервітут є прибудинковою територією, а тому стверджує, що Ужгородська міська рада не мала права розпорядження земельною ділянкою без його згоди. При цьому зазначає, що матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач не має речових прав на спірну земельну ділянку. Таким чином, заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Митна-17/Гойди-24» про забезпечення позову просить залишити без задоволення.

Надаючи правову оцінку достатності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходив з наступного.

За правилами частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення за відсутності учасників процесу.

За змістом частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

У позивача відсутні речові права щодо предмета спору, а тому захід забезпечення про який просить позивач не відповідає меті та іншим умовам забезпечення позову.

Згідно з усталеними правовими підходами забезпечення позову по суті - це обмеження суб?єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов?язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з матеріалами судової справи Ужгородська міська рада розпорядилася земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :03:001:0274 та на підставі договору земельного сервітуту надала право користування цією земельною ділянкою ОСОБА_2 .

Позивач вважає, що земельна ділянка, щодо якої встановлений сервітут є прибудинковою територією, а тому стверджує, що Ужгородська міська рада не мала права розпорядження земельною ділянкою без його згоди. При цьому судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач не має речових прав на спірну земельну ділянку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-72919) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що позивачі у даній справі не мають речових прав на спірне майно, однак скористалися правом на звернення до суду з позовом у якому заперечують правомірність розпорядження власником земельною ділянкою.

Втручанням позивачів у цивільно - правові відносини інших осіб та за своїми юридичними наслідками не матиме для позивачів наслідком захист або відновлення їх прав, не призводить до набуття нових прав або до зміни обсягу діючих.

В силу відсутності юридичного спору щодо захисту дійсних речових прав метою якого було б їх відновлення або захист від порушення, а також з огляду на зміст позовних вимог нематеріального характеру суд зазначає, що забезпечення позову у даній справі не буде співмірним заявленим вимогами, оскільки не потребує встановлення судом додаткових гарантій виконання можливого судового рішення з метою уникнення ускладнень у його виконанні. Та навпаки, забезпечення позову у даній справі має наслідком невиправдане втручання у виконання сторонами їх цивільних прав та обов?язків, які виникли на законних підставах, зокрема за договором правомірність якого презюмується.

Верховний Суд неодноразово висловлювався на користь того, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Не допускаються заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам улаштування заїзду з вулиці Юрія Гойди до офісних приміщень за адресами АДРЕСА_2 .

У заяві про забезпечення позову позивач просить заборонити ОСОБА_2 та будь-яким третім особам проїзд та улаштування заїзду (проїзду) з АДРЕСА_1 в районі житлового будинку АДРЕСА_1 до офісних приміщень (об?єкту будівництва), які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , та від офісних приміщень (об?єкту будівництва), які розташовані за адресою АДРЕСА_2 , до АДРЕСА_1 в районі житлового будинку АДРЕСА_1 .

Захід забезпечення позову про який просить позивач за своїм змістом відповідає заявленій позовній вимозі.

Зміст заяви про забезпечення позову та наведені у заяві аргументи про необхідність забезпечення позову є тими ж самими, як і обставини на які покликається позивач у позовній заяві.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, захід забезпечення позову, що є тотожним задоволенню позовних вимог, про який просить позивач на стадії підготовчого провадження не підлягає задоволенню. Забезпечення позову обраним позивачем способом, шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, що одночасно є однією з позовних вимог, фактично вирішуватиме позовну вимогу поза межами судового засідання без встановлення обставин, а також надасть перевагу позиції позивача ще до моменту вирішення справи по суті.

Отже, розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів для забезпечення позову, а тому приходить до висновку про необхідність відмовити в забезпеченні позову.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Митна-17/Гойди-24», в інтересах якого діє адвокат Куценко Юлія Михайлівна про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.І. Бедьо