Провадження №4-с/331/8/2025
ЄУН 0808/6261/2012
У Х В А Л А

4 червня 2025 року місто Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність, рішення державного виконавця дії, рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Аксьонової Анастасії Геннадіївни,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя на розгляді знаходиться справа за скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Борщенко В.В., за результатами розгляду якої заявниця просить : визнати дії державного виконавця Аксьонової А.Г. по поверненню виконавчого документу стягувану незаконними ; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 21.05.2024 року, Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, яка полягає у закриттів виконавчого провадження на підставі заяви, яку ОСОБА_1 не подавала, без належної перевірки автентичності документа, що призвело до порушення її прав як стягувача у виконавчому провадженні № 52385599.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 1 квітня 2025 року скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 , на бездіяльність, рішення державного виконавця дії, рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Аксьонової Анастасії Геннадіївни, прийнята до провадження та призначена до розгляду на 10 квітня 2025 року 11.15 годин (а.с. 96-98).

Супровідним листом від 1 квітня 2025 року копія ухвали суду від 1 квітня 2025 року надіслана на адресу ОСОБА_1 , яку заявниця вказала у скарзі, а саме : АДРЕСА_1 , та її представника - адвоката Борщенко В.В. ( а/с37, м. Одеса, 65025) (а.с.99).

Крім того, документ в електронному вигляді «Ухвала суду» від 01.04.2025 року було надіслано 01.04.2025 15:33:40 одержувачу ОСОБА_3 на її електронну адресу, який було доставлено до електронної скриньки 01.04.2025 15:50:30 ( а.с.100).

5 квітня 2025 року кореспонденція, адресована заявниці, а саме ухвала суду від 1 квітня 2025 року, повернулася до суду з поштовою відміткою про відсутність адреса за вказаною адресою (а.с. 107).

В судове засідання, призначене на 10 квітня 2025 року - 11.15 годин, заявниця та (або) її представник адвокат Борщенко В.В. не з`явилися. Про причину неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою заявниці та ( або) її представника в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 29 квітня 2025 року 13.15 годин.

Про дачу, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Борщенко В.В. були повідомлені належним чином.

15 квітня 2025 року кореспонденція, адресована заявниці, а саме судова повістка виклик в судове засідання на 29.04.2025 року, повернулася до суду з поштовою відміткою про відсутність адреса за вказаною адресою ( а.с.130).

Згідно рекомендованого повідомлення адвокат Борщенко В.В. отримала судову повістку виклик в судове засідання на 29.04.2025 року 17 квітня 2025 року ( а.с.131).

В судове засідання, призначене на 29 квітня 2025 року - 11.15 годин, заявниця та (або) її представник адвокат Борщенко В.В. вдруге не з`явилися. Про причину неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою заявниці та ( або) її представника в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 4 червня 2025 року 13.15 годин.

Про дачу, час і місце розгляду справи ОСОБА_1 та її представник адвокат Борщенко В.В. були повідомлені належним чином.

3 травня 2025 року кореспонденція, адресована заявниці, а саме судова повістка про виклик в судове засідання на 04.06.2025 року, повернулася до суду з поштовою відміткою про відсутність адреса за вказаною адресою .

Документ в електронному вигляді « Судова повістка про виклик до суду» від 29.04.2025 року на 04.06.2025 року -13.15 годин було доставлено до електронного кабінету адвоката Борщенко В.В. 29.04.2025 17:34:39.

В судове засідання, призначене на 4 червня 2025 року - 13.15 годин, заявниця та (або) її представник адвокат Борщенко В.В. втретє не з`явилися. Про причину неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них до суду не надходило.

Державний виконавець Аксьонова А.Г. звернулася до суду з письмовою заявою про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з третьою поспіль неявкою в судове засідання як заявниці, так і її представника.

Суд, перевіривши матеріали справи, взявши до уваги заяву заінтересованої особи державного виконавця Аксьонової А.Г. про залишення скарги без розгляду, приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається , що заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Борщенко В.В. не з`явилися для участі в судовому засіданні тричі поспіль.

Відповідно до положень частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причину, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто зі змісту вищезазначених норм ЦПК слідує, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання, який був належним чином повідомлений, суд залишає позовну заяву без розгляду незалежно від причини такої неявки.

Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом у постанові від 07.05.2018 року у справі № 553/3688/16-ц.

Крім того, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.

Це підтверджується правовою позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій в ухвалі № 6-24063 ск 15.

Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до частини другої статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обов`язки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню заявником своїх процесуальних прав, останній не виконав покладені на нього процесуальні обов`язки та тричі поспіль у судове засідання не з`явився, про причини неявок суд не повідомив. Таку ж позицію зайняв і представник заявниці.

На підставі викладеного, та з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника адвоката Борщенко В.В., суд вбачає законні підстави для залишення скарги без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до статті 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аксьонової Анастасії Геннадіївни задовольнити.

Скаргу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи - Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 16, ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на бездіяльність, рішення державного виконавця дії, рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Аксьонової Анастасії Геннадіївни (адреса: м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд.16), залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 4 червня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва