Справа № 152/307/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 червня 2025 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Дроган Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,

у с т а н о в и в:

03 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_3 , яка на час смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після смерті ОСОБА_3 залишились спадкоємцями позивач, її син та дочка ОСОБА_2 .. Ніхто із спадкоємців спадщини після смерті матері не приймав. Спадкодавиця проживала самотньо. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння та присадибної ділянки біля нього. Заповіт на випадок смерті вона не складала. В грудні 2024 року позивачу повідомили з сільської ради, що після смерті матері залишилось будинковолодіння. Позивач вважав, що за життя матір продала своє будинковолодіння і домовилась з новими власниками, що буде проживати там та доглядати його. Такі наміри вона висловлювали незадовго до смерті. Позивачу на час відкриття спадщини після смерті матері було невідомо, що будинок залишився у власності матері. ОСОБА_2 по справі також не володіла ситуацією з будинком. Вона з моменту смерті матері не мала наміру його успадковувати. Подала нотаріально завірену заяву про відмову від прийняття спадщини. Майнового спору про право на спадщину між позивачем та відповідачем немає. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину по заповіту. Нотаріус після вивчення документів повідомив, що позивач дійсно являється єдиним спадкоємцем однак відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину пояснюючи це тим, що ним пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Вказує, що якщо б йому було відомо про існування спадкового майна після смерті матері, то б вчасно звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Позивач просить визначити йому додатковий строк терміном в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за ОСОБА_3 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.22).

Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (а.с.34).

Ухвалою суду від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.62).

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак 05 червня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи без участі позивача та його представника. Позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.66).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак 03 квітня 2025 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Шаргородської міської ради, проти задоволення позову, в тому числі в підготовчому засіданні, не заперечує (а.с.28).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. 25 квітня 2025 року та 06 травня 2025 року подала до суду заяви, в яких просить розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позову (а.с.38, 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області. Його батьком вказаний ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_3 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вінниця померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

Згідно з копією довідки №299 від 10 лютого 2025 року та №1096 від 03 грудня 2024 року, виданих виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно постійно проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Житловий будинок належав ОСОБА_3 . Згідно запису в погосподарській книзі №4, особовий рахунок № НОМЕР_1 , за 2011-2015 роки та автоматизованої системи «Реєстр територіальної громади», на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем ОСОБА_3 ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.10-11).

ОСОБА_3 , 1937 року народження вказана головою домогосподарства, а саме житлового будинку 1965 року побудови, особовий рахунок № НОМЕР_2 , який розташований по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вказаний чоловіком. Земельна ділянка надана в користування загальною площею 0,80 га, що підтверджується виписками з погосподарської книги №6 Носиківської сільської ради за 1991-1995 роки, виданих виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області за №232 від 11 лютого 2025 року та №419 від 04 квітня 2025 року (а.с.12,45).

Відповідно до копії довідки №318 від 18 вересня 2023 року, виданої КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року згідно архівних даних житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 , право власності не зареєстроване (а.с.13).

Згідно з копією нотаріально посвідченої заяви від 18 грудня 2024 року, ОСОБА_2 , вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_3 , останнє місце проживання якої було зареєстровано за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, с. Носиківка. ОСОБА_2 відомо, що вона є спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 , проте спадщину в установленому законом строки не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатися не буде і претензій не має. Їй роз`яснено нотаріусом, що відмова від спадщини має місце у відношенні до всього спадкового майна (а.с.14).

Відповідно до копій витягів зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори) за №79706667 та №79706674 від 15 січня 2025 року, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася та заповіти вона не залишала (а.с.15-16).

Постановою державного нотаріуса Шаргородського державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. №44/02-31 від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, з підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.17).

Згідно з повідомленням Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області №208/01-16 від 22 березня 2025 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , не заводилася, згідно алфавітний книг обліку спадкових справ за 2015-2025 роки (а.с.25).

Відповідно до копії додатку до рішення №32 від 17 листопада 1993 року «Список громадян на передачу земель у приватну власність по Носиківській сільській Раді народних депутатів» за №276 вказана ОСОБА_3 (так у документі) 0,80 (а.с.43).

Згідно з копією виписки №420 від 04 квітня 2025 року, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області, з погосподарської книги №8 Носиківської сільської ради АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 за 1991-1995 роки, вказана ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 голову двору та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловік (а.с.44).

Житловий будинок садибного типу (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами), який розташований по АДРЕСА_1 , має загальну площу 97,7 м?, житлову площу 53,1 м? та виготовлені на замовлення ОСОБА_1 (а.с.46-55).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 з поважних причин.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , з огляду на це, на переконання суду, позивачу слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі статей 1220, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , тривалістю два місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський