Дата документу 03.06.2025
Справа № 334/1887/25
Провадження № 2/334/1646/25
03 червня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Коломаренко К.А., при секретарі Цілінко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Ігнатов Дмитро Іванович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
10 березня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , сформована представником позивача адвокатом Ігнатовим Дмитром Івановичем (діє на підставі Ордеру серії ВТ №1043537 від 28.02.2025 р.) в системі «Електронний суд», до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій просить: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.12.2022 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вроцлав Нижньосілезького Воєводства (Республіка Польща), номер акту: 0264011/00/AМ/2022/708340.
Позов мотивує тим, що 06 грудня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований шлюб, що підтверджується повною випискою з акту про шлюб, виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вроцлав Нижньосілезького Воєводства (Республіка Польща) AН 3456382 від 06.12.2022 (номер акту: 0264011/00/AМ/2022/708340). Сторони є громадянами України. Шлюб було укладено на території Республіки Польща. Наразі сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позов зумовлений тим, що між сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо розлучення. Примирення позивач вважає неможливим і просить суд строк на примирення подружжя не надавати. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просить шлюб розірвати.
Ухвалою суду від 12.03.2025 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
17 березня 2025 року представником позивача подано заяву, сформовану в системі «Електронний суд» про виправлення недоліків позовної заяви.
18 березня 2025 року судом в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрована з 20.04.2006 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 19.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію наступного змісту: чи перетинали громадянин України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та громадянка України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) державний кордон України в період з березня 2020 року по теперішній час (останні п`ять років)? Якщо так, вказати дату перетину кордону, пункти пропуску та пункти контролю перетину через державний кордон, країну слідування, мету візиту у приймаючу країну, зазначену візитером у декларації, серію і номер паспорту, згідно якого перетинали кордон та час повернення на територію України.
11.04.2025 року на електронну пошту суду (18.04.2025 року засобами поштового зв`язку повторно) про відсутність інформації про перетин кордону сторонами у справі за останні п`ять років.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 18.04.2025 року представник позивача адвокат Ігнатов Дмитро Іванович подав заяву, сформовану в системі «Електронний суд» про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації відповідачки, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 26.05.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, з урахуванням змісту статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Дані правовідносини регулюються ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 06.12.2022 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вроцлав Нижньосілезького Воєводства (Республіка Польща) зареєстровано шлюб, номер акту: 0264011/00/AМ/2022/708340, що підтверджується повною випискою з акту про шлюб, виданою Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вроцлав Нижньосілезького Воєводства (Республіка Польща) AН 3456382 від 06.12.2022 (номер акту: 0264011/00/AМ/2022/708340).
Сторони є громадянами України. Шлюб було укладено на території Республіки Польща.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Згідно ч. 1 ст. 26 Договору між Україною та Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованої Постановою ВР № 3941-XII від 04.02.94 , розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи.
Отже, розірвання шлюбу проводиться згідно положень законодавства України.
Подружжя не підтримує шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер.
Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами.
Відповідно до п. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється відсутність почуття кохання та поваги один до одного.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків. На даний момент відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. Шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить.
Статтею 295 ЦК передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Матеріали справи не містять інформації про бажання відповідача змінити прізвище на дошлюбне після розірвання шлюбу, тому суд вважає, що відсутні підстави після розірвання шлюбу відновлювати дошлюбне прізвище відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України після набрання рішенням законної сили необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Вимог про стягнення судових витрат позивач не заявляв, тому такі витрати слід віднести на його рахунок.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06.12.2022 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Вроцлав Нижньосілезького Воєводства (Республіка Польща), номер акту: 0264011/00/AМ/2022/708340, - розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Шлюб вважати припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Роз`яснити сторонам, що шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана в порядку і строки, визначені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені ст.ст. 354-355 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя: Коломаренко К. А.