АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року

м. Чернівці

справа № 723/2520/22

провадження № 22-ц/822/379/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Половінкіної Н. Ю., Лисака І. Н.

секретар Скулеба А. І.

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Сторожинецька міська рада, Державне агентство лісових ресурсів України, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28

апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2024 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Пташник О. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_29 , правонаступником якого є ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сторожинецької міської ради, Державного підприємства «Берегометське лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України.

Просив суд:

визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24.

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради 30 січня 2003 року.

Посилався на набуття права власності на підставі трудової участі у Сторожинецькому міжколгоспному лісгоспі, а також Сторожинецькому міжгосподарському лісгоспі, Спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому кооперативі «Сторожинецький лісгосп», на майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З», складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральні літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, розташованого на АДРЕСА_1 .

Зазначав, що рішенням зборів співвласників майна членів Спеціалізованого лісогосподарського агропромислового кооперативу «Сторожинецький лісгосп» від 30 березня 2001 року сформовано групи співвласників майна, яким ОСОБА_29 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , як окремо визначеній групі співвласників, в рахунок майнових часток (паїв) було надано майновий комплекс на АДРЕСА_1 , що входив до пайового фонду кооперативу, вартістю 263 650 грн.

Вказував на порушення права спільної часткової власності пунктом 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24, яким оформлено право власності держави в особі Верховної Ради України на праві оперативного управління Сторожинецьким державним спеціалізованим лісогосподарським підприємством агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» на спірне майно, та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 .

Стверджував, що довідався про порушення права власності на спірне майно 18 лютого 2022 року після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , в інтересах яких діють ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , у грудні 2022 року звернулися до суду з позовом до Сторожинецької міської ради, Державного підприємства «Берегометське лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України.

Просив суд:

визнати незаконним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24.

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради 30 січня 2003 року.

Посилалися на набуття права власності на підставі трудової участі у Сторожинецькому міжколгоспному лісгоспі, а також Сторожинецькому міжгосподарському лісгоспі, Спеціалізованому лісогосподарському агропромисловому кооперативі «Сторожинецький лісгосп», які є правонаступником, на майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З», складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральні літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, розташованого на АДРЕСА_1 .

Зазначали, що рішенням зборів співвласників майна членів Спеціалізованого лісогосподарського агропромислового кооперативу «Сторожинецький лісгосп» від 30 березня 2001 року сформовано групи співвласників майна, яким ОСОБА_29 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , як окремо визначеній групі співвласників, в рахунок майнових часток (паїв) було надано майновий комплекс на АДРЕСА_1 , що входив до пайового фонду кооперативу, вартістю 263 650 грн.

Вказували на порушення права спільної часткової пунктом 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24, яким оформлено право власності держави в особі Верховної Ради України на праві оперативного управління Сторожинецьким державним спеціалізованим лісогосподарським підприємством агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» на спірне майно та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 .

Стверджували, що довідалися про порушення права власності на спірне майно 18 лютого 2022 року після отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держєавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13 квітня 2023 року залучено в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 у справі за позовом ОСОБА_29 до Сторожинецької міської ради, Державного підприємства «Берегометське лісомисливське господарство», Державного агентства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2024 року позов ОСОБА_29 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , до Сторожинецької міської ради, філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Державного агентства лісових ресурсів України про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради 30 січня 2003 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі ДСГП «Ліси України») в апеляційній скарзі просить рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ДСГП «Ліси України» посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що підприємство не залучили до участі у справі та суд, ухвалюючи рішення, вирішив питання про його права, обов`язки та інтереси.

Зазначає, що ОСОБА_29 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 не доведено існування права на спірне майно та його судовий захист з огляду на наступне.

Права «трудового колективу», протягом всього часу існування Сторожинецького міжколгоспного лісгоспу завжди були похідними від трудових прав конкретних працівників колективного підприємства, які лише після набуття трудових прав у ньому могли сформувати трудовий колектив. При цьому трудовий колектив не був юридичною особою, що вказує на відсутність у такого утворення правосуб`єктності та правоздатності.

Оскільки трудові колективи не є суб`єктами права, вони не могли володіти і розпоряджатися майновими правами підприємства на відміну від трудових колективів державних підприємств, що випливає з положень частини 1 статті 20 Закону України «Про власність».

Разом з цим частина 1 статті 21 Закону України «Про власність» встановлювала, що підставами набуття права колективної власності зокрема були викуп колективами трудящих державного майна та безоплатна передача майна державного підприємства у власність трудового колективу.

Доказів того, що відповідна частка кожного члена трудового колективу Сторожинецького міжколгоспного лісгоспу для формування з 1975 спірного майна, як подальшої підстави його розпаювання, була внесена будь-ким з 230 присутніх під час зборів 02 квітня 2003 року в матеріалах справи відсутні.

Вказує на те, що судом першої інстанції помилково ототожнено Сторожинецький міжколгоспний лісгосп та право попередників ДСГП «Ліси України», а також обставини правонаступництва.

Внаслідок прийняття загальними зборами трудового колективу Сторожинецького державного спецлісгоспу АПК рішення про набуття майнових прав на майно державного підприємства з 1975 року, оформленого 02 квітня 2003 року, відбулось протиправне втручання субєкта права колективної власності у право державної власності. Відповідно вказаний протокол є нікчемним.

Вказує на те, що оскільки єдиним власником спірного нерухомого майна як складової майнового комплексу державного лісгоспу є Верховна Рада України, яка передала відповідне майно в оперативне управління правопопереднику Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», то саме Верховна Рада України є належним відповідачем у справі.

В зв`язку з цим, суду першої інстанції слід було відмовити у позові з підстав звернення із позовом до неналежного відповідача.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанцій

За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держєавного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 18 лютого 2022 року на нерухоме майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З». складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральні літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, на АДРЕСА_1 , зареєстроване за державою у особі Верховної Ради України на праві оперативного управління Сторожинецьким державним спеціалізованим лісогосподарським підприємством агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК».

Відповідно повідомлення архівного відділу № 5 Чернівецької районної державної адміністрації від 17 березня 2022 року Сторожинецьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» звернулося з відповідним листом до Виконавчого комітету Сторожинецької міської ради про оформлення права власності за підприємством на майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З». складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральні літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, на АДРЕСА_1 , 1977-2001 років будівництва.

Пунктом 1 рішення виконавчого комітету Сторожинецької міської ради від 16 січня 2003 року № 24 оформлено право власності держави у особі Верховної Ради України на праві оперативного управління Сторожинецьким державним спеціалізованим лісогосподарським підприємством агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» на майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», Автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З». складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральня літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, на АДРЕСА_1 .

Виконавчим комітетом Сторожинецької міської ради на підставі рішення від 16 січня 2003 року №24 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно САА/920907 30 січня 2003 року, яким встановлено право власності держави у особі Верховної Ради України на праві оперативного управління Сторожинецьким державним спеціалізованим лісогосподарським підприємством агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» на майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», Автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З». складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральня літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, на АДРЕСА_1 .

Рішенням 7 сесії 4 скликання Сторожинецької міської ради від 09 квітня 2003 року № 215/07-03 скасовано пункт 1 рішення виконкому міської ради від 16 січня 2003 року №24 «Про оформлення права власності» згідно прохання адміністрації Сторожинецького держспецлісгоспу АПК.

25 квітня 1975 року Сторожинецька районна рада колгоспів створила юридичну особу Сторожинецький міжколгоспний лісгосп, що підтверджується копією протоколу № 2 від 25 квітня 1975 року.

Сторожинецький міжколгоспний лісгосп було реорганізовано у Сторожинецький міжгосподарський лісгосп.

За змістом розділу ІІІ Статуту майно лісгоспу відповідно до законів України, Статуту лісгоспу та укладених угод належить трудовому колективу лісгоспу та господарствам пайовикам на правах власності.

25 травня 2000 року Сторожинецький міжгосподарський лісгосп було реорганізовано у Спеціалізований лісогосподарський агропромисловий кооператив «Сторожинецький лісгосп».

На підставі пункту 4.1 4.6 Статуту майно належить трудовому колективу лісгоспу та іншим засновникам на правах колективної власності із визначенням частки трудового колективу 543 400 грн. та 171 000 грн. правонаступникам колишніх колгоспів.

Відповідно до наказу № 1 Головного управління сільського господарства і продовольства від 03 січня 2001 року на базі Спеціалізованого лісогосподарського агропромислового кооперативу «Сторожинецький лісгосп» створено державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК».

Як вбачається із тексту Статуту державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» засноване на державній власності на ліси та власності трудового колективу і новостворених агроформувань на майно, яке надбане в результаті діяльності з часу заснування в 1975 році (преамбула).

Майно підприємства, як правонаступника Спеціалізованого лісогосподарського агропромислового кооперативу «Сторожинецький лісгосп» відповідно до законів України належить трудовому колективу, як одному із засновників кооперативу, та іншим засновникам (реформованим агропромисловим підприємствам) згідно їх дольової участі. Дольова участь трудового колективу та реформованих агропромислових товариств в майні підприємства становить 714 400,00 грн. з яких 543 400,00 грн. дольова участь трудового колективу в майні, яке створене в процесі діяльності попередників підприємства, та 171 000,00 грн. дольова участь реформованих агропромислових господарств (пункт 4.2 Статуту).

27 березня 2001 року реформовані агропідприємства уступили 171 000,00 грн. дольової у часті у майні на користь трудового колективу державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК», що підтверджується протоколом №16 засідання Ради сільськогосподарських підприємств Сторожинецького району від 27 березня 2001 року.

Рішенням зборів співвласників майна членів Спеціалізованого лісогосподарського агропромислового кооперативу «Сторожинецький лісгосп» від 30 березня 2001 року сформовано групи співвласників майна.

ОСОБА_29 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , як окремо визначеній групі співвласників, в рахунок майнових часток (паїв) було надано майновий комплекс на АДРЕСА_1 , що входив до пайового фонду кооперативу, вартістю 263 650 грн.

Як вбачається з рішення від 02 квітня 2001 року загальних зборів трудового колективу державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК», вирішено передати державному спеціалізованому лісогосподарському підприємству агропромислового комплексу «Сторожинецькийдержспецлісгосп АПК» майно, яке є власністю трудового колективу і створене на протязі з 1975 року у сумі 714 400,00 грн. в довгострокову оренду, доручено голові профкому ОСОБА_9 підписати угоду про передачу майна.

02 квітня 2001 року трудовий колектив в особі голови профкому ОСОБА_9 та державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» уклали угоду № 1 про прийом-передачу майна на загальну суму 714 400грн.

Відповідно до умов цієї угоди трудовий колектив державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» передає, а державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» приймає, створене до затвердження Статуту держспецлісгоспу АПК на протязі з 1975 року, майно на суму 714,400 грн., в довгострокову безоплатну оренду терміном на 10 років, в тому числі і майно, яке складається з адмінбудинку літ. «А-ІІ», контори цеху Д/О з прохідною літ. «Б», столярного цеху літ. «Г», Автогаражів з майстернею літ «Д», котельні літ. «Е-ІІ», водонасосної літ. «Ж», автозаправки літ. «З». складу літ. «І», сараїв літ. «К», «Л», вбиральня літ. «М», битовки літ. «Н», ободарні літ. «О», тамбура літ. «О», ободарні літ. «П», воріт з хвірткою № 1, хвіртки № 2, № 3, огорожі № 4, 5, 6, естакади № 7, резервуарів № 8, на АДРЕСА_1 на суму 263 650 грн.

На виконання умов угоди № 1 про передачу майна від 02 квітня 2001 року державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» прийняло за актом прийняття-передачі від 04 квітня 2001 року майно у сумі 714,4 тис. грн.

Розпорядженням Міністерства аграрної політки України від 06 квітня 2001 року № 66 було затверджено Статут Сторожинецького державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК», який прийнятий на загальних зборах трудового колективу (протокол № 2 від 02 квітня 2001 року).

Сторожинецьке державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство агропромислового комплексу «Сторожинецький держспецлісгосп АПК» було перейменоване у Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Сторожинецький Держспецлісгосп», що підтверджується наказом Міністерства аграрної політки України від 06 квітня 2012 року № 176.

Відповідно до пункту 6.1 Статуту, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 176 від 06 квітня 2012 року, статутний капітал Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Сторожинецький Держспецлісгосп», який обліковується на балансі Підприємства.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів від 27 вересня 2021 року № 553 припинено Державне підприємство «Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство «Сторожинецький Держспецлісгосп» , шляхом реорганізації, а саме приєднання до ДП «Берегометське лісомисливське господарство», код ЄДРПОУ 2143897.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Щодо порядку розгляду апеляційної скарги ДСГП «Ліси України»

Стаття 370 ЦПК України визначає порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, у частині першій якої зазначено, що, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Відповідно до частини четвертої статті 370 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Частиною п`ятою зазначеної статті передбачено, що суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Метою встановлення цього правила є надання можливості особі після розгляду справи в апеляційному порядку оскаржити рішення суду першої інстанції, яким, як вона вважає, порушені її права, а її доводи не були враховані при розгляді апеляційної скарги іншої особи.

Суть апеляційного провадження полягає у перевірці законності та обґрунтованості рішень суду першої інстанції, які не набули законної сили, що є способом усунення помилок, допущених судом першої інстанції.

Розгляд апеляційної скарги в порядку статті 370 ЦПК України передбачає перевірку законності судового рішення за наслідками розгляду попередньої апеляційної скарги.

Тобто статтею 370 ЦПК України передбачено не право на апеляційне оскарження, а лише порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції, насамперед, повинен перевірити доводи апеляційної скарги про те, що судом прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи і в разі не підтвердження таких підстав апеляційного оскарження, відмовити у відкритті апеляційного провадження саме з таких підстав.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 травня 2023 року у справі №320/2356/19, від 24 травня 2023 року у справі № 813/2255/17.

З матеріалів справи встановлено, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 10 січня 2025 року апеляційну скаргу філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» задоволено частково (том 4, а. с. 84-101).

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2024 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_29 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , до філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, стягнення на користь ОСОБА_29 , ОСОБА_28 судових витрат скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_29 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , до філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно закрито.

Зі змістовного аналізу вищевказаної постанови та апеляційної скарги ДСГП «Ліси України» вбачається, що доводи цієї скарги не розглядалися апеляційним судом за скаргою філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», а тому підлягають перевірці судом.

Щодо процесуального статусу ДСГП «Ліси України»

У пункті 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

У справі, що переглядається ДСГП «Ліси України» звернулось до суду з апеляційною скаргою як особа, яку не залучили до участі у справі та суд, ухвалюючи рішення, вирішив питання про її про її права, інтереси та (або) обов`язки.

У ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ДСГП «Ліси України» встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 16 серпня 2023 року внесено запис про припинення ДП «Берегометьське лісомисливське господарство», яке було учасником справи (відповідачем) у суді першої інстанції. Підставою внесення запису зазначено рішення щодо реорганізації.

Також з відомостей Єдиного державного реєстру встановлено, що правонаступником ДП «Берегометьське лісомисливське господарство» є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» ().

Керуючись висновками Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 1522/12471/12 (провадження № 61-6708св21), у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 758/10554/16-ц (№ 61-17489св20) щодо стадійності розгляду судами питання процесуального правонаступництва, апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2025 року залучив до участі у справі ДСГП «Ліси України» () як правонаступника ДП «Берегометьське лісомисливське господарство» ().

Тобто процесуальний статус ДСГП «Ліси України» як особи, яка не була залучена до розгляду справи, трансформувався у процесуальний статус учасника справи відповідача.

У частині першій статті 362 ЦПК України визначено підстави закриття апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:

1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;

2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Інших підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою процесуальним законом не передбачено.

Із урахуванням того, що апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДСГП «Ліси України» та надано підприємству статус відповідача у справі, а підстави для закриття апеляційного провадження, передбачені статтею 362 ЦПК України, відсутні, апеляційна скарга ДСГП «Ліси України» на рішення суду першої інстанції підлягає розгляду по суті з прийняттям судом постанови.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-14812св21).

Щодо розгляду апеляційної скарги ДСГП «Ліси України» по суті

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу ДСГП «Ліси України» слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів та заяв на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень на будь-якій стадії судового процесу може призвести до порушення права особи на справедливий судовий розгляд.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини друга статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини першої статті 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно.

Належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин.

Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача.

Разом із тим, суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

При цьому слід ураховувати, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21), від 25 жовтня 2022 року у справі № 607/14378/21.

В апеляційній скарзі ДСГП «Ліси України» серед іншого вказувало на те, що суд першої інстанції вирішив питання про права, інтереси та обов`язки підприємства, яке на праві оперативного управління володіє майном, що становить предмет спору у цій справі.

Надаючи оцінку вказаним доводам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 263 при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) дійшла наступних висновків:

«80. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у тих відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18, пункти 6.21, 6.22), від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18 (провадження № 12-245гс18, пункти 4.19, 4.20), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 26), від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункт 8.5) та інші).

81. Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що і в судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (провадження № 14-36цс19, пункт 35), від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс 19, пункт 27)). Тому, зокрема, наявність чи відсутність у органу, через який діє держава, статусу юридичної особи, значення не має (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21, пункти 8.10, 8.12).

82. При цьому міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11гс21)). Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин. Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

83. На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права учасники правовідносин. Конституцією України та законом не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб. Зокрема, до повноважень прокурора не належить здійснення представництва в суді державних підприємств. При цьому інтереси юридичної особи можуть не збігатися з інтересами її учасників (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19, пункт 62)). Тому інтереси державного підприємства можуть не збігатися з інтересами держави, яка має статус засновника (вищого органу) такого підприємства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 71)).

84. Відповідно до статті 170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні підприємства.

85. Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду підтверджує свій висновок про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі державного підприємства (пункт 8.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21)).

86. У зв`язку з цим позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог».

Як вбачається з матеріалів справи позов пред`явлено у томі числі до держави, яка представлена відповідним державним органом Державним агентством лісових ресурсів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 року № 521, Державне агентство лісових ресурсів України (Держлісагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Згідно з підпунктом 30 пункту 4 Положення Держлісагентство відповідно до покладених на нього завдань здійснює управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Держлісагентства.

За змістом частини першої статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління є речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2021 року в справі № 359/2087/19 (провадження № 61-19150св20) вказано, що «у справі, що переглядається, відповідач ОСОБА_2 судові рішення про його виселення не оскаржував, своїм правом приєднання до касаційної скарги не скористався. Така процесуальна поведінка цього відповідача свідчить про згоду з оскарженими судовими рішеннями. Аналіз аргументів касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_3 не навела переконливих доводів, яким чином оскаржені судові рішення в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 порушує її права та інтереси за умови, що цей відповідач судові рішення не оскаржив, тобто погодився з ними».

Верховний суд у постанові від 2 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17 провадження № 61-6012св20 на підставі системного аналізу положень частини першої статті 13, частини першої статті 352, частини першої статті 367 ЦПК України дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції може бути переглянуте в апеляційному порядку лише у межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не переглядає рішення суду першої інстанції у частині, що стосується прав та обов`язків осіб, якщо такі особи не оскаржують судове рішення шляхом подання апеляційної скарги.

При відсутності солідарного обов`язку між відповідачами у справі, кожний із відповідачів має право оскаржити рішення суду в частині, що стосується його прав та обов`язків. Відповідно, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями перегляду судового рішення у частині вимог, які заявлені до особи, яка не оскаржує таке рішення.

Як вбачається з матеріалів справи Сторожинецька міська Рада та Держлісагентство правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції від 10 січня 2024 року не скористались, тобто погодились з таким рішенням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ДСГП «Ліси України» у спірних правовідносинах відповідно до вищенаведених висновків Великої Палати Верховного Суду правом на звернення із апеляційною скаргою від імені держави не наділено.

Обставина передачі спірного нерухомого майна в оперативне управління ДСГП «Ліси України» на правильність висновку про відсутність у підприємства права на апеляційне оскарження рішення суду не впливає, оскільки відповідне право є похідним від права власності держави на це майно.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, передача спірного нерухомого майна в оперативне управління ДСГП «Ліси України» не є предметом спору, оскільки спір стосується саме права власності держави на відповідне майно.

У своїх висновках апеляційний суд також керується тим, що як вбачається з матеріалів справи позов було пред`явлено в тому числі і до Державного підприємства «Берегометьське лісомисливське господарство».

Як зазначалось вище, апеляційний суд ухвалою від 30 травня 2025 року залучив до участі у справі ДСГП «Ліси України» () як правонаступника Державного підприємства «Берегометьське лісомисливське господарство» ().

Тобто, ДСГП «Ліси України» в праві оскаржити рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову до Державного підприємства «Берегометьське лісомисливське господарство».

Пунктом 5 частини першої статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Разом з цим зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції не ухвалював рішення про задоволення чи про відмову у позові до Державного підприємства «Берегометьське лісомисливське господарство».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 вказала на те, що неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України (статті 233 ГПК України). Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини третьої статті 270 ЦПК України (частини третьої статті 244 ГПК України), коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209246 ЦПК України (статей 201221 ГПК України), а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснив судам, що не можуть бути об`єктом апеляційного оскарження судові рішення, якщо вони судом не ухвалювались.

З урахуванням викладеного, у суду апеляційної інстанції відсутня процесуальна можливість переглянути рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову до Державного підприємства «Берегометьське лісомисливське господарство», оскільки таке рішення не ухвалювалось.

Встановивши, що ДСГП «Ліси України» відповідно до положень статті 352 ЦПК України не має права на оскарження рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову пред`явленого ОСОБА_1 до Сторожинецької міської ради та Держлісагентства, відсутні підстави надавати оцінку доводам апеляційної скарги щодо незаконності рішення у відповідній частині.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу ДСГП «Ліси України» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 10 січня 2024 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді: Наталія ПОЛОВІНКІНА

Ігор ЛИСАК