Провадження № 2/127/3460/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , до Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними, припинення повноважень управителя спадщини та призначення нового управителя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , в інтересах яких діє ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовною заявою до Вінницької районної державної нотаріальної контори про визнання дій неправомірними, припинення повноважень управителя спадщини та призначення нового управителя,

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст.175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З наведених норм слідує, що звертаючись із позовною заявою до суду, позивач визначає в останній, зокрема і спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, зверненню до суду із позовною заявою передує наявність обставин щодо порушення права позивача.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Під порушенням цивільного права слід розуміти наслідок протиправної поведінки контрагента (правопорушника), діями якого завдано шкоду суб`єктивним правам та інтересам правомочної сторони.

Звертаючись до суду із цією позовною заявою, з посиланням на положення ст. 1283 ЦК України, ст. 49, 61 Закону України «Про нотаріат» позивач просить визнати дії відповідача неправомірними, припинити повноваження призначеного управителя спадщини щодо майна після померлого ОСОБА_3 та призначити нового управителя щодо цього майна. В обґрунтування позову зазначає низку обставин, зокрема про те, що приватним нотаріусом було порушено вимоги чинного законодавства щодо порядку заведення спадкової справи на майно після смерті ОСОБА_3 , безпідставно відмовлено відповідачем у витребуванні спадкової справи та незаконно видано приватним нотаріусом свідоцтва на спадщину після ОСОБА_3 управителю майна.

Разом з тим, позивач, вказуючи у позовній заяві на низку обставин щодо порядку ведення нотаріусом спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 одночасно не зазначає в обґрунтуваннях заявлених вимог якими саме передбаченими законом нотаріальними діями або рішеннями про відмову у їх вчиненні відповідач фактично порушив права та інтереси осіб, за захистом яких позивач звертається до суду у визначений спосіб. Зокрема у позовні заяві відсутні обґрунтування того, що вказані нею обставини поведінки відповідача являються нотаріальними діями або рішеннями про відмову у їх вчиненні.

Із чинного законодавства слідує, що при здійсненні органами нотаріату своїх функцій предметом оскарження можуть бути вчинені ним нотаріальні дії або його рішення про відмову у вчиненні нотаріальних дій, які позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

При цьому слід зауважити, що ст. 34 Закону України «Про нотаріат» міститься вичерпний перелік нотаріальних дій, що вчиняється нотаріусом (правова позиція Верховного Суду в постанові суду від 24 січня 2024 року по справі №511/1875/21) та відповідно до статті 50 вказаного закону можуть бути оскаржені до суду.

Водночас, відповідно до роз`яснень, викладених у листі Міністерства юстиції України від 04 жовтня 2005 року 31-32/1694, укладання договору на управління спадщиною не є нотаріальною дією, у зв`язку з чим цей договір не реєструється в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, а заноситься до книги обліку договорів на управління спадщиною.

Також в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивач обмежилась лише узагальненим формулюванням позовних вимог у прохальній частині, не конкретизувавши які саме дії відповідача просить визнати неправомірними та чи являються вони нотаріальними діями відповідно до закону.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачу необхідно уточнити сам зміст вимог, навести в обґрунтування обставини, які вказують саме на неправомірну поведінку відповідача всупереч закону чим зумовлено порушення майнового права, зазначити докази по наведеним в обґрунтування позовної заяви обставинам щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, позивачу необхідно звернути увагу на коло учасників справи, враховуючи предмет позову в частині вимоги про припинення повноважень управителя спадщини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене позовну заяву слід залишити без руху для усунення недоліків.

При цьому, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в інтересах яких діє Саєнко Вікторія Василівна, до Вінницької районної державної нотаріальної контори про скасування відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, визнання в особі законного представника управителем спадкового майна (корпоративних та майнових прав) - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя