Номер провадження: 22-з/813/237/25
Номер провадження:22-ц/813/238/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Сегеди С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління ДАБК Одеської міськради та Київська районна держадміністрації Одеської міськради, про усунення перешкод у користуванні власністю,

встановив:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 чи будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, пов`язані з введенням в експлуатацію, державною реєстрацією змін об`єкту нерухомого майна - житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :43:005:0002.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2025 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Не погодившись зі вказаними ухвалами суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Хаджи І.Д., подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року було відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Хаджи І.Д., на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року та ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 03 березня 2025 року.

12 травня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М., у якій зазначено, що суддя Вадовська Л.М. розглядала цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності на нерухоме майно, встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за участі третьої особи - ОСОБА_5 , про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2011 року (справа №22-1590-7993-2012).

В даній справі ОСОБА_1 представляла інтереси своєї матері - ОСОБА_3 та мова йшла про частину земельної ділянки та про нерухоме майно по АДРЕСА_2 .

При розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції в неї склалися особисті неприязні стосунки з головуючою по справі суддею Вадовською Л.М.

Крім того, в заяві вказано, що її мати неодноразово бачила неформальне спілкування ОСОБА_4 та її представника з суддею Вадовською Л.М.. На думку заявника відводу, нслідком цього неформального спілкування стало незаконне задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 .

На незаконні дії судді Вадовської Л.М. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зверталась із скаргою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Свою частку будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 подарувала своєму родичу - ОСОБА_6 , який, в свою чергу, 09.12.2021 подарував цю частку своїй дружині - ОСОБА_2 .

Враховуючи близькі стосунки, які склалися між ОСОБА_4 та суддею Вадовською Л.М., ОСОБА_1 має сумнів в неупередженості вказаної судді.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що судді Драгомерецький М.М. та Громік Р.Д. були в складі колегії суддів під головуванням судді Панасенкова В.О., яка розглядала апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, приведення будівлі і споруд до первісного стану шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель.

В цій справі ОСОБА_1 представляла інтереси ОСОБА_3 яка звернулась до суду в зв`язку із самочинним будівництвом з боку ОСОБА_4 , яка на межі між їхніми земельними ділянками побудувала одноповерхову прибудову та інші надвірні споруди.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено, апеляційний суд ухвалою від 02.10.2014 залишив апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, касаційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, на думку заявника відводу, судді Драгомерецький М.М. та Громік Р.Д. винесли по спору, стороною якого була мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , неправомірне рішення, яке було скасоване Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На думку ОСОБА_1 , вищезазначені обставини будуть заважати колегії суддів в такому складі прийняти законне та об`єктивне рішення, а відтак довіра до справедливого та неупередженого вирішення справи нею втрачена.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.05.2025 року визнано необґрунтований відвід, заявлений ОСОБА_1 колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецькому М.М., Громіку Р.Д., Вадовській Л.М., цивільну справу №947/25616/24 передано до канцелярії Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст.40 ЦПК України (т.4, а.с.128-130).

Протоколами автоматизованого розподілу судової справи заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. від 16.05.2025 року цивільну справу передано на розгляд судді Сегеди С.М. (т.4, а.с.131, 132).

Дослідивши матеріали справи, вивчивши підстави заявленого відводу, вважаю, що заявлений відвід не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Положеннями ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд констатує відсутність підстав стверджувати, що судді Драгомерецький М.М., Громік Р.Д., Вадовська Л.М. мають та виявляють особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявницею не надано й судом не здобуто.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що скаржником не надано належних, допустимих і достатніх доказів у неупередженості суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. у розгляді цієї справи, які б були підставою для їх відводу.

Слід зазначити, що фактично доводи ОСОБА_1 про відвід суддів Драгомерецького М.М. та Громіка Р.Д. зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями суддів, а саме з рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2012 року по справі №22ц-1590-7993-2012 та з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року по справі №22-ц/785/4845/14.

Разом з тим, відповідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також апеляційний суд роз`яснює, що у разі незгоди з судовим рішенням в рамках іншої справи, учасники справи мають право його оскаржити у встановленому законом порядку.

Інших підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Вадовської Л.М., Драгомерецького М.М. та Громіка Р.Д. в заяві не міститься.

Таким чином, враховуючи, що заявник не надала доказів на підтвердження доводів заяви, які б свідчили про наявність об`єктивних, дійсних обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, посилання заявника не знайшли свого підтвердження за матеріалами справи, та зводяться до припущень і є безпідставними, вважаю за необхідне відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Вадовської Л.М., Драгомерецького М.М. та Громіка Р.Д.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М.залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д., Вадовської Л.М. розглянуто суддею Сегедою С.М. 06.06.2025 року, через перебування останнього на лікарняному.

Суддя Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда