КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6658/2025 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/11535/24

09 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зінченко Ірини Олександрівни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шролик І.С., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року Акціонерне товариства «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 01.06.2018 року на підставі кредитного договору N? 701 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30 000 грн., який пізніше було збільшено до 35 600 грн., що підтверджуються копією кредитного договору та довідкою про збільшення кредитного ліміту.

Зазначало, що відповідачка не виконує свої кредитні зобов'язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 01.07.2024 року становить 54 836, 45 грн., з яких: 34 922, 47 грн -заборгованість за кредитом, 19 913, 98 грн.-заборгованість процентами.

Вказувало на те, що позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак, у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була.

З урахуванням викладеного просило суд, стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 54 836, 45 грн., та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (, місце розташування 04070, м.Київ, вул. Андріївська, 4) заборгованість, яка утворилася станом на 01 березня 2021 року, в розмірі 54836,45 грн. (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот тридцять шість гривень сорок п`ять коп.).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.(дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок коп.).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Зінченко Ірина Олександрівна подала апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», в якій просила суд скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ознайомившись із зазначеним рішенням, вважає його безпідставним та не обґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права а отже таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що до матеріалів справи не було подано відомостей про факт передачі відповідачці грошових коштів чи кредитної карти на яку попередньо чи в подальшому перераховані грошові кошти. Пізніше, відповідач додав фото відповідачки в банку та зазначив, що це і є доказом передачі коштів.

Вказує на те, що позивач не надає чіткого розрахунку заборгованості, не вказує як були нараховані відсотки за користування коштами, яка сума коштів була сплачена відповідачкою, та чому основна заборгованість складає 34 922,47 грн.

Посилається на те, що ст.1054 Цивільного кодексу України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати кредит, а позичальник - повернути отримані кошти та сплатити відсотки. Водночас, банк зобов`язаний вести точний облік виконання зобов`язань позичальником.

Стаття 530 ЦКУ встановлює, що зобов`язання повинні виконуватись у строки, визначені договором або законом. Відповідно, банк повинен не лише заявляти про прострочення, а й надати обґрунтований розрахунок заборгованості.

Стаття 536 ЦКУ чітко визначає порядок погашення заборгованості: спочатку сплачуються штрафи та пені, потім відсотки, і лише після цього - основний борг, якщо інше не передбачено умовами договору. Відповідно, банк повинен надати розрахунок, що відповідає цій черговості.

Стаття 552 ЦКУ закріплює право кредитора вимагати виконання зобов`язання, але при цьому кредитор (банк) зобов`язаний надати обґрунтування заявлених вимог.

Разом з тим, Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності надання банком детальних розрахунків у спорах щодо стягнення заборгованості.

У постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 127/20293/17 зазначено, що кредитор повинен обґрунтувати свої вимоги, надавши суду детальний розрахунок заборгованості із зазначенням сум за тілом кредиту, відсотків, штрафних санкцій та порядку їх погашення.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі № 904/2745/20 суд дійшов висновку, що відсутність або неповний розрахунок заборгованості, наданий банком, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Таким чином, на позивача покладений обов`язок довести та аргументувати свої позовні вимоги та довести свій розрахунок, однак позивач недотримався даного обов`язку та не довів своїх позовних вимог.

Зазначає, що матеріали справи містять два документи, зокрема, заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, при цьому ці два документи суперечать один одному, оскільки містять різну інформацію стосовно процентної ставки.

Крім того, позивач зазначає, що пізніше (коли не вказує) суму кредиту було збільшено до 35 600,00 грн., однак жодного доказу на підтвердження цих доводів позивач не надає.

В той же час, позовна заява містить відомості про те, що до позовних вимог включені вимоги по сплаті 19 913,98 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, однак жодної інформації про період за який вони нараховані та порядок їх нарахування позивачем не зазначено.

Крім того, позивачем надано копію письмової вимоги (повідомлення) від 02.07.2024 року, проте позивач не надає доказів направлення даної вимоги відповідачці.

Позивач також зазначає, що у відповідачки наявна заборгованість за кредитним договором, що був укладений у 2018 році, натомість надає розрахунки нарахувань за 2017 рік.

Крім того, відповідно до повідомлення про заборгованість позивача, станом на 20 травня 2019 року відповідачка мала заборгованість у сумі 2 315,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

У заяві № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказані, всі необхідні відомості про позичальника, зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, фактичне місце проживання, номер телефону. Вказана заява містить прохання ОСОБА_2 про відкриття на її ім'я поточного рахунку № НОМЕР_1 , також вона просила встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у розмірі 30 000 грн.( а.с. 6).

ОСОБА_2 підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.uaв повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилась із тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а про обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.

Відповідно до заяви та паспорта споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_2 , відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі сумі 30000,00 грн. Зі сплатою 45% річних, зі строком кредитування 12 місяців, який продовжується на той самий строк у разі відсутності заперечень сторін ( а.с. 6, та зворот)

З копії паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачкою 01 червня 2018 року, слідує, що в ньому зазначено основні умови кредитування (ліміт кредиту 30000,00 грн, строк, на який надається кредит 12 місяців), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (пільгова процентної ставки 0 % річних, стандартна процентна ставка 45 %), порядок повернення кредиту, додаткова інформація, орієнтовна загальна вартість кредиту та зазначений порядок повернення кредиту.( зворот а.с. 6)

У паспорті споживчого кредиту, який підписаний позичальником, зазначено що позичальник підтверджує що отримала усі пояснення необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір та потреб позичальника та її фінансових можливостей, шляхом роз`яснення наведеної інформації.

Із змісту Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО, яка є складовою частиною договорів, слідує, що у ній зазначено умови кредитування.

Згідно п. 2.2.1 Розділу I частини 2 ДКБО (сторінка 7) - Договір вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції (ДКБО) Акцептованими Клієнтом з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за умови подання Клієнтом документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору.

Пункт 2.2.2. Розділу I частини 2 ДКБО - дата набрання чинності Договору визначається Заявою на приєднання до Договору, якщо інше не передбачено умовами Договору та/або Заявою на приєднання до Договору.

Відповідно до п.2.2.5 Розділу I частини 2 ДКБО - підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Перед підписанням Заяви у відділенні Банку співробітник Банка, який безпосередньо оформлював видачу Відповідачу кредиту, надав Відповідачу ДКБО у паперовому вигляді для ознайомлення.

Із довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 701 від 01.06.2018 року вбачається, що кредитний ліміт збільшувався 12.10.2018 року сума -33 500 грн., 19.11.2019 року сума -35 600 грн. ( а.с. зворот 36).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки з особового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 Відділення № 23 ПУМБ в м.Києві встановлено, що заборгованість відповідачки станом на 01 липня 2024 року становить 54836,45 грн., з яких: 34922,47 грн. - заборгованість за кредитом; 19913,8 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.24-25).

29 травня 2020 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 571 ( а.с. 122).

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що з наданих та досліджених судом доказів достовірно встановлено наявність у відповідачки заборгованості за кредитним договором № 701 від 01 червня 2018 року в розмірі 54836,45 грн станом на 01 березня 2021 року, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ».

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як встановлено судом, 01 червня 2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

01 червня 2018 року ОСОБА_2 був підписаний і паспорт споживчого кредиту.

У заяві № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказані всі необхідні відомості про позичальника, зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, фактичне місце проживання, номер телефону. Вказана заява містить прохання ОСОБА_2 про відкриття на її ім'я поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитного ліміту у розмірі 30 000 грн.( а.с. 6).

ОСОБА_2 підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» pumb.uaв повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погодилась із тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування, а про обранні послуги з укладання Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах.

Відповідно до заяви та паспорта споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_2 , їй було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 30000,00 грн., зі сплатою 45% річних, зі строком кредитування 12 місяців, який продовжується на той самий строк у разі відсутності заперечень сторін ( а.с. 6, та зворот)

Вказана угода та паспорт споживчого кредиту були підписані відповідачкою ОСОБА_1 , про що свідчить її власноручний підпис.

Доказами, які підтверджують наявність у відповідачки заборгованості за договором кредиту та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Представником позивача на підтвердження існування у відповідачки заборгованості за кредитним договором № 701 від 01 червня 2018 року було надано виписки з особового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , IBAN НОМЕР_3 Відділення АДРЕСА_1 за період -з 01.06.2018 року по 01.07.2024 року.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідачки, вона активно користувалась картковим рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснювала платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідачки свідчить про те, що вона була обізнаною про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у її вільному доступі.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці відповідачки підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість що утворилась у ОСОБА_1 станом на 01 липня 2024 року становить 54836,45 грн., з яких: 34922,47 грн. - заборгованість за кредитом; 19913,8 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.24-25).

ОСОБА_1 розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростовувала, та не надала суду свої контррозрахунки. Окрім того, здійснювала часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу- ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження його доводів про збільшення їй кредитного ліміту за вказаним кредитним договором до 35 600,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними, так як вони спростовуються наданими суду та дослідженими доказами, а саме- довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору № 701 від 01.06.2018 року, з якої вбачається, що кредитний ліміт збільшувався 12.10.2018 року на суму -33 500 грн., та 19.11.2019 на суму -35 600 грн. ( зворот а.с.36).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач просив стягнути з відповідачки 19 913,98 грн. заборгованість за процентами, однак жодної інформації про період за який вони нараховані та порядок їх нарахування позивачем не зазначено, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане повністю спростовується матеріалами справи, а саме наданим позивачем розрахунком.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №701 від 01.08.2018 року, заборгованість утворилась станом на 01.03.2021 року та становить 54836,45 грн., з яких: 34922,47 грн. - заборгованість за кредитом; 19913,8 грн. - заборгованість за відсотками. Заборгованість, що утворилася по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами розрахована станом на 01.03.2021 року. В розрахунку вказаний період нарахування та суму платежів по відсотках за кожен місяць, зазначено суми, які були сплачені позичальником.

Щодо посилання апелянта на те, що відповідно до направленого відповідачці повідомлення позивача, її заборгованість за кредитним договором станом на 20 травня 2019 року становила 2 315,54 грн., колегія зазначає наступне.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, відповідач здійснювала часткове погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, з огляду на що, уже 30.05.2019 року у відповідачки була відсутня заборгованість зі сплати відсотків за користуванням кредитними коштами. Однак, із січня 2020 року відповідач перестала сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та не погашала основну суму кредиту, внаслідок чого у неї і утворилася заборгованість перед позивачем по вказаному кредитному договору. Як вбачається із розрахунку, позивачем були враховані всі сплачені відповідачкою кошти на погашення платежів по кредиту, доказів зворотнього відповідачкою суду не надано.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди апелянта з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та намаганням ухилитися від сплати кредитної заборгованості.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зінченко Ірини Олександрівни підлягає залишенню без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року- залишенню без змін.

При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, які було задоволені судом, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зінченко Ірини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: