ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2025 року

м. Харків

справа № 619/7797/24

провадження № 22-ц/818/2404/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментівза апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Брек Людмили Олегівни на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року, постановлене під головуванням судді Калиновської Л.В.,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментіву розмірі 61 635,57грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів в розмірі 42460 грн. 99 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Брек Людмила Олегівнапросить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховані обставини, що мають значення для вирішення справи та підтверджують відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, що підтверджується матеріалами справи. Вказує, що він, як аліментів частково здійснював погашення заборгованості шляхом скерування грошових коштів безпосередньо позивачу. Позивач приховала такі відомості від державного виконавця з метою отримання розрахунку на завідомо збільшену суму. В свою чергу, державний виконавець, будучи абсолютно не повідомленим про вказані вище факти надав позивачу розрахунок без врахування таких платежів. Після того, як державному виконавцю було надано документи (які були попередньо приховані з боку позивача) державний виконавець невідкладно сформував належний оновлений розрахунок заборгованості. Не знати про існування попередньо отриманих грошових коштів позивач не могла, оскільки вона отримувала їх на власні рахунки та очевидно вже витратила. Відтак, спочатку позивач ввела в оману державного виконавця та не надала свідчення про часткову оплату, отримала в такий спосіб завідомо збільшений розрахунок, після чого надала такі документи до суду. При цьому, у відповідача немає на правах власності авто транспортних засобів, окремого житла. Протягом тривалого часу платник аліментів сплачував аліменти у повному обсязі і належним чином. Проте, через ряд життєвих обставин, втрату роботи - фінансові можливості відповідача суттєво погіршились. Відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Вказана обставина була достеменно відома позивачці. Більш того, у позивача станом на сьогоднішній день відсутній постійний заробіток. Наймолодша дитина позивача 2023 року народження, відповідно дружина позивача є непрацездатною з огляду на перебування нею у вимушеній декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Тому вважає, що рішення суду підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючі частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував обов`язків по сплаті аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів про відсутність вини у виникненні заборгованості по аліментам або відсутності в нього заборгованості зі сплати аліментів перед позивачем. Тому визначив розмір неустойки (пені) в розмірі фактичної заборгованості.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2013 року.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15.08.2019 року, шлюб між сторонами розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 червня 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області винесено судовий наказ, яким стягнуто з відповідача, ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходів боржника.

Судовий наказ №619/2088/19, направлено за місцем роботи відповідача ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)», де з заробітної платні останнього утримувалися аліменти щомісячно до дати його звільнення у березні 2022 року.

З місця роботи відповідача виконавчий документ було надіслано до Дергачівського районного суду Харківської області. Та у зв`язку з втратою Дергачівським районним судом Харківської області виконавчого документу, яким передбачено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, позивачка 12.03.2024 року звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області із заявою, в якій просила видати дублікат судового наказу по справі № 619/2088/19.

04.04.2024 року було відкрито виконавче провадження №74625089.

На даний час виконавче провадження здійснюється державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Станом на 01.09.2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 61 635,57 грн, що підтверджується розрахунком від 17.09.2024 року №83355 складеним головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Єрмак.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача надано новий актуальний розрахунок із позначенням всіх отриманих коштів.

Згідно розрахунку від 08.11.2024 року №7425089 складеним головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Єрмак, загальна сума боргу станом на 01.11.2024 року по аліментам складає 42460 грн 99 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 04 червня 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області, на підставі судового наказу, стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходів боржника. Добровільно аліменти відповідач не сплачував, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду та отримала судовий наказ №619/2088/19, який було направлено за місцем роботи відповідача ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)», де з заробітної платні останнього утримувалися аліменти щомісячно до дати його звільнення у березні 2022 року. При цьому позивач зазначає, що з місця роботи виконавчий документ було надіслано до Дергачівського районного суду Харківської області замість того, щоб з відміткою про виконання або неповне виконання з наявною заборгованістю зі сплати аліментів на дату звільнення, повернути стягувачу, що передбачено нормами діючого законодавства України. З травня 2022 року відповідач розпочав службу в лавах Збройних сил України та самостійно, нерегулярно та не в повному обсязі продовжив перераховувати аліменти на утримання спільної дитини. Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2023 року №347, відповідача, звільненого з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 16.12.2023 року №129 РС, було звільнено з військової служби у запас. У зв`язку з втратою Дергачівським районним судом Харківської області виконавчого документу, яким передбачено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача, ОСОБА_1 12.03.2024 року звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою, в якій просила видати дублікат судового наказу по справі №619/208819. Позивач звернулася до виконавчої служби за місцем проживання боржника. 04.04.2024 року за її заявою було відкрито виконавче провадження №74625089. На даний час виконавче провадження здійснюється державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач був проінформований про існування виконавчого провадження та необхідність сплачувати аліменти, проте аліменти сплачував нерегулярно, в результаті чого утворилася заборгованість. Станом на 01.09.2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 61 635,57 грн, що підтверджується розрахунком від Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Заборгованість по сплаті аліментів на дитину сукупно дорівнює сумі виплат за чотири календарних роки. Позивач вказує, що на даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Державним виконавцем вживаються заходи щодо стягнення аліментів, але вони безрезультатні. Також зазначає, що загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Тобто за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. Згідно проведеного розрахунку за період з червня 2019 року по серпень 2024 року (включно) розмір пені складає: 575996,95 грн. Поряд із цим ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України встановлене обмеження щодо стягнення суми неустойки (пені), яка не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. Загальна заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період (з червня 2019 року по серпень 2024 року включно) складає: 61635,57 грн. З огляду на зазначене, позивач просить суд стягнути з боржника пеню у розмірі, що не перевищує 100% суми основного боргу по аліментам за вказаний період помісячно. Просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 61635,57 грн, що не перевищує 100% суми основного боргу по аліментам за вказаний період помісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини" (далі за текстом Конвенція).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, "Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів".

Відповідно до ст. 18 Конвенції, "Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини".

Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Стаття 196 СК України передбачено відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 195 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Матеріали справи не містять доказів, що стороною відповідача був оскаржений розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем.

Відповідних даних щодо незгоди з наданим розрахунком заборгованості по сплаті аліментів або власного розрахунку, ОСОБА_2 надано не було.

Згідно з розрахунком від 17.09.2024 №83355, який було долучено до позовної заяви позивачкою ОСОБА_1 , загальна сума пені за порушення ОСОБА_2 аліментних зобов`язань на утримання дитини ОСОБА_1 за проведеними розрахунками станом на 01.09.2024 року, складає: 61 635,57 грн.

В позовній заяві позивачка зазначила, що з урахуванням ст. 196 СК України просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 61 635,57 грн, що є не більше 100 відсотків розміру заборгованості по сплаті аліментів.

Сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Така позиція суду міститься у Постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року по справі №362/4462/16-ц.

Матеріали справи не містять доказів, що на час звернення до суду із даним позовом заборгованість погашена в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку від 08.11.2024 року №7425089 складеного головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Єрмак, наданого представником відповідача вбачається, що загальна сума боргу станом на 01.11.2024 року по аліментам складає 42460 грн. 99 коп.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості висновків, що відповідач будучи обізнаним про свій обов`язок сплачувати аліменти, не вжив достатніх заходів для виконання такого обов`язку, не в повному обсязі сплачував платежі в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки на виконання рішення суду.

Оскільки заборгованість по аліментам сталася саме з вини відповідача, то позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавством встановлено розмір пені у розмірі 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножити на кількість днів заборгованості та помножити на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року.

В постанові від 25 квітня 2018 року по справі №572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn) де:

p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується Позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Розрахунок, у разі часткової сплати аліментів, проводиться за формулою:

p = (A С) х В х1%, де

- p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

- А - нарахована сума аліментів за місяць;

- С - часткова сума сплачених аліментів;

- В - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за місяць.

Суд правильно обрахував розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Разом з тим, відповідно до ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, що є не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається з розрахунку від 08.11.2024 року №7425089 складеного головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Г. Єрмак, загальна сума боргу станом на 01.11.2024 року по аліментам складає 42460 грн 99 коп.

Виходячи з вищевикладеного та оскільки судом виявлено порушене право позивачки щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, яке підлягає захисту, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (боржника) неустойки по заборгованості за прострочення сплати аліментів згідно ч. 1 ст. 196 СК України в розмірі 100 % заборгованості 42 460,99 грн.

Щодо посилання представника відповідача про відсутність у ОСОБА_2 постійного місця роботи, перебування на його утриманні дружини та малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судова колегія вважає безпідставними, оскільки ці факти не впливають на обов`язок відповідача щодо сплати аліменті на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Брек Людмили Олегівни - залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 січня 2025 року в частині задоволених позовних вимог- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина