Справа № 510/208/25
Провадження № 2/510/1254/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.25 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2016р. № 412; копія заповіту ОСОБА_7 від 22.11.2012р., оформленого на ім`я ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2023р. №1686; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2001р. №2/10.964; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.09.2015р.; копія протоколу опитування особи ОСОБА_8 за його згодою від 02.10.2024р.; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.10.2023р.; копія державного акту від 05.12.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №245, земельну ділянку площею 0,40 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_7 для ведення особистого підсобного господарства; копія державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №243, земельну ділянку площею 0,20 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_4 для ведення особистого підсобного господарства; копія державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №244, земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства; відповідь завідувачки Ізмаїльської держнотконтори від 01.05.2025р.; копія заяви ОСОБА_1 від 03.12.2015р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ; копія заяви ОСОБА_6 від 03.12.2015р. про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 ; копія заяви ОСОБА_2 від 03.12.2015р. про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 ; копія заяви ОСОБА_9 від 06.11.2015р. про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5 ; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області від 23.03.2016р. про склад сім`ї ОСОБА_5 на день його смерті; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 03.12.2015р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.12.2015р. ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03.12.2015р. (дата заведення спадкової справи 03.12.2015р.); копія заяви ОСОБА_1 від 06.04.2016р. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2016р. №410; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2016р. №411; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2016р. №413; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 30.04.2025р. (видані 4 свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 ); копія заяви ОСОБА_1 від 18.07.2023р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19.07.2023р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.07.2023р. ; копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.07.2023р. (дата заведення спадкової справи 19.07.2023р.); копія довідки старости Долинського старостинського округу Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 18.07.2023р. про склад сім`ї ОСОБА_6 на день її смерті; копія заяви ОСОБА_1 від 25.10.2023р. про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 ; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 25.10.2023р. (видано 1 свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка є вдовою ОСОБА_5 , відповідач є сином ОСОБА_5 та позивачки. Нині померлий ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_5 та приходився свекром та дідусем позивачці та відповідачу відповідно.

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;

право на земельний пай в КСП «Анадол» в с.Долинське Ізмаїльського району Одеської області;

грошові внески у банківській установі;

земельна ділянка площею 0,20 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена ОСОБА_4 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №243.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини спадкоємець за законом ОСОБА_5 (син померлого) звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, прийняв її в порядку п 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час).

23.11.2001р. ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого за ним було визнано право на спадкове майно: на житловий будинок; право на земельний пай; грошові внески.

Отже, за фактом ОСОБА_5 реалізував своє спадкове право на спадщину за законом після смерті батька, але оформив спадщину частково, тільки в частині права на земельний пай у КСП, житлового будинку та грошових внесків, спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,20 га залишилась не оформленою.

Окрім цього, ОСОБА_5 також належала і земельна ділянка площею 0,15 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №244.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. На випадок смерті ОСОБА_5 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були його дружина (позивачка) та діти - відповідач у справі, донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_9 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини від 03.12.2015р. Відповідачі звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті їхнього батька.

06.04.2016р. вдові померлого ОСОБА_5 ОСОБА_1 були видані свідоцтва (чотири) про право на спадщину за законом, згідно яких за нею було визнано право на спадкове майно: на житловий будинок; земельну ділянку площею 2,9336 га; земельну ділянку площею 2,2030 га; прості іменні акції та компенсаційні виплати.

Отже, за фактом ОСОБА_1 реалізувала своє спадкове право на спадщину за законом після смерті чоловіка, але оформила спадщину частково, тільки в частині права на житловий будинок, земельну ділянку площею 2,9336 га; земельну ділянку площею 2,2030 га; прості іменні акції та компенсаційні виплати, спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,15 га залишилась не оформленою.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 донька позивачки.

За життя ОСОБА_6 належало наступне майно:

-земельна ділянка площею 2,23 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.09.2015р.;

Вищевказана земельна ділянка була успадкована ОСОБА_6 за заповітом ОСОБА_7 від 22.11.2012р. №170, як виходить з тексту рішення Ренійського районного суду Одеської області від 10.09.2015р., ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 у передбачений законом строк звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, тобто прийняла її в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. На день звернення ОСОБА_6 до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно їй не було відомо про те, що ОСОБА_7 належала також і земельна ділянка площею 0,40 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділена ОСОБА_7 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 05.12.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №245. Крім того, до матеріалів справи був доданий протокол опитування особи ОСОБА_8 від 02.10.2024р., згідно якого свідок підтвердив, що за життя ОСОБА_6 доглядала за ОСОБА_7 , допомагала йому у домогосподарстві, була йому, як названа донька, ОСОБА_7 залишив на її ім`я заповіт, у нього із рідних не було нікого.

Отже, фактично ОСОБА_6 реалізувала своє спадкове право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , але оформила спадщину частково, тільки в частині права на земельну ділянку площею 2,23 га, спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,40 га залишилась не оформленою.

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядилась належним їй майном, заповіту не залишила. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 була її матір позивачка у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява про прийняття спадщини від 18.07.2023р.

25.10.2023р. матері померлого ОСОБА_6 ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого за нею було визнано право на спадкове майно - земельну ділянку площею 2,2346 га.

Отже, фактично ОСОБА_1 реалізувала своє спадкове право на спадщину за законом після смерті доньки, але оформила спадщину частково, тільки в частині права на земельну ділянку площею 2,2346 га, спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,40 га залишилась не оформленою.

Незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини після смерті чоловіка та доньки, оформити її в повному обсязі неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на об`єкти спадкового майна. Крім того, свого часу попередні спадкоємці прийняли спадщину від попередніх спадкодавців, але юридично в повному обсязі не оформили її у встановленому законом порядку.

Відповідач за прийняттям спадщини не звертався, відмовився від прийняття спадщини після смерті батька, будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мав, на спадщину не претендує, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 05.10.2023р. нотаріусом були винесені відповідні постанови.

Необхідні нотаріусу оригінали документів позивачка надати не може за вищевказаними причинами.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі правовстановлюючого документу нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину за законом після смерті свого батька в порядку п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), однак оформив її частково, позивачка після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформила її частково, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформила її частково, і в свою чергу позивачка після смерті своєї доньки - ОСОБА_6 прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак оформила її частково.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер у 2000р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р.

Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4 за прийняттям спадщини в установлений законом строк звернувся ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом, прийняв її юридично і фактично, в порядку п. 1 та п.2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою для прийняття спадщини, а також прийняв її фактично.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_5 прийняв спадщину як юридично, так і фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по подачі заяви про прийняття спадщини та фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання технічних документів на нерухомість, мешкання у спадковому будинку, догляд за його збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами, користування земельними ділянками за цільовим призначенням та ін.).

Таким чином, ОСОБА_5 прийняв спадщину в цілому в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (незважаючи на те, що у 2001 році він документально оформив тільки її частину).

Після смерті ОСОБА_5 за прийняттям спадщини звернулась його дружина позивачка у справі. Позивачка також прийняла спадщину і після смерті своєї доньки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом як після смерті чоловіка, так і після смерті доньки.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка, доньки у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкові об`єкти нерухомого майна. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, а також по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання документів на земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки своєчасно подала нотаріусу заяви про прийняття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР 1963р., ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-земельну ділянку площею 0,40 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_7 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 05.12.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №245,

що належала ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-земельну ділянку площею 0,20 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_4 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №243;

-земельну ділянку площею 0,15 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області, виділену ОСОБА_5 для ведення особистого підсобного господарства згідно державного акту від 17.03.1995р. про право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за №244,

що належали ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вячеслав ДУДНИК