Справа № 201/6301/24
Провадження № 6/201/203/2025
УХВАЛА

Іменем України

29 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Куриленко Олександри Артемівни про розстрочення виконання рішення у справі № 201/6301/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 до суду надійшла заява від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Куриленко О.А. про розстрочення виконання рішення суду від 29.04.2025 (а.с. 96-99, т. 2).

Заява обґрунтована тим, що рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 29.04.2025 у справі № 201/6301/24 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 477701-КС-003 від 14.11.2023 у розмірі 157 939 грн., а також судовий збір у розмірі 1893, 50 грн., що в загальному розмірі становить 159 832, 50 грн. Через життєві обставини ОСОБА_1 вимушений був брати кредити. Ведення воєнного стану в Україні тільки погіршили майновий стан відповідача. За даними інформації кредитної історії у ОСОБА_1 багато фінансових зобов`язань, більше 25 не закритих кредитів. Вказані кредити були взяті до мобілізації. На утриманні боржника перебуває неповнолітня дитина, яка потребує фінансової допомоги від батька. ОСОБА_1 не має майна, яке може продати для погашення кредиту. Він є тільки співвласником квартири, в якій сам зареєстрований. На підставі викладеного, просив розстрочити виконання рішення на 12 місяців.

Представник позивача (стягувача) ТОВ «Бізнес Позика» Виноградов Ю.Е. (діє на підставі довіреності № 15 від 20.11.2024, а.с. 144) подав письмові заперечення на заяву про розстрочення судового рішення, які мотивовані тим, що заявником не обґрунтовані обставини, що істотно ускладнюють виконання ним рішення суду або роблять його неможливим. На підтвердження скрутного становища, заявником не надано жодного доказу. Крім того, надана заявником довідка про перебування останнього на військовій службі застаріла, оскільки він на цей час міг вже бути демобілізованим. Звертає увагу, що заявник належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором, а також не сплатив заборгованість ні після закінчення дії договору, ні після звернення позивача з позовом до суду. Також заявник не був позбавлений можливості звернутися до ТОВ «Бізнес Позика» на будь-якому етапі судового розгляду із пропозицією щодо врегулювання спору. Більш того, у відзиві на позовну заяву заявник заперечував факт укладання кредитного договору та факт отримання кредитних коштів за вказаним договором. Така мінлива правова позиція є порушення принципу добросовісної поведінки. З врахуванням вищезазначеного, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви. Розгляд справи просив проводити за відсутності представника позивача (стягувача) (а.с. 139-142, т. 2).

26.05.2025 від представника відповідача (боржника) ОСОБА_1 адвоката Куриленко О.А. надійшла заява про долучення доказів по справі. Просила задовольнити подану заяву, розгляд справи проводити без її участі (а.с. 147, т. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 435 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 29.04.2025 позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 477701-КС-003 від 14.11.2023 у розмірі 157 939 грн., а також судовий збір у розмірі 1893, 50 грн. В решті вимог, відмовлено.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка - це спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленні наперед.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами

Законодавством встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу розстрочення виконання рішення суду заявник посилається на те, що у нього багато кредитних зобов`язань, та на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, у зв`язку з чим, його матеріальний стан є дуже скрутним.

Проте, слід зауважити, що заявником не наведено виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, при цьому суд враховує, що суду не надано даних щодо розміру доходів відповідача, зокрема довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Будь-яких інших обставин в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення заявником та його представником не зазначено, достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення, не надали.

Поміж іншим, доводи представника заявника про введення воєнного стану в Україні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду.

Тобто, вирішуючи дане питання, суд зазначає, що обставини, на які посилається заявник, не є виключними в розумінні статті 435 ЦПК України і не є підставою для розстрочення виконання рішення, яке набрало законної сили.

Поміж іншим, слід зауважити, що при ухваленні рішення суду від 29.04.2025, було відмовлено у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, які також не були надані з повторним зверненням до суду з даною заявою.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Обґрунтовуючи своє рішення суд приймає до уваги, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 17.05.2005 р. «Чижов проти України» вказано, що на державі лежить зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочення у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони", 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про недоведеність заявником обґрунтованих підстав для розстрочення виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.18, 81, 260, 261, 353-355, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника заявника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Куриленко Олександри Артемівни про розстрочення виконання рішення у справі № 201/6301/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 03 червня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова