Дата документу 06.06.2025
Справа № 335/1014/25
Провадження № 2/334/1514/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за участю представника відповідача адвоката Корсіка Я.І.,

встановив:

представник позивача Лукашов Р.Є. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.03.2025, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 21 489,86 гривень.

Позов обґрунтовує тим, що 26.03.2024 між сторонами укладено Договір про надання грошових коштів у позику № . Договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. Позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 14 000 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок останнього на платіжну картку № НОМЕР_1 . Відповідно до умов договору кредит наданий на споживчі (особисті) потреби, строком на 360 днів, дата надання кредиту 26.03.2024 або наступний за ним календарний день, стандартна процентна ставка 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав, в той час як позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в сумі 7 312 гривень. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. На час підготовки позовної заяви заборгованість складає 45 757,54 гривень, з яких 14 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 12 936 гривень - заборгованість за процентами. У зв`язку з тим, що 07.05.2024 відповідачем було сплачено частину тіла та проценти нараховані станом на 07.05.2024, нарахування процентів було здійснено враховуючи сплату за тілом кредиту: 7 312 гривень - заборгованість за тілом кредиту, та 42 949,62 гривень - заборгованість за процентами. 14 000 гривень - тіло позики, 2,2 % - процентна ставка, 267 та 42 - кількість днів прострочення. Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата за Договором на загальну суму 24 128,08 гривень, з якої зарахуваннями погашено: 17 440,08 гривень проценти, 6 688 гривень - тіло кредиту. Враховуючи вказані сплати по кредитному договору висновок про його визнання відповідачем кореспондує із позиції Верховного Суду, що викладена у рішенні у справі № 916/2403/18 від 10.09.2019, де зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку можуть належати визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а також прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Разом: 45 757,54 гривень, проценти нараховувались по 27.01.2025 включно. На підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, і яким було доповнено прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема пункт 17, в якому чітко зазначено: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Представник відповідача адвокат Корсік Я.І. подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що кредитні кошти в сумі 14 000 гривень перераховані відповідачу 26.03.2024. Відповідачем здійснено погашення грошового зобов`язання перед позивачем у наступні строки та розміри: 09.04.2024 4 312 гривень, 23.04.2024 4 312 гривень, 07.05.2024 11 000 гривень, 22.05.2024 2 412,90 гривень, 04.06.2024 2 091,18 гривня, всього на суму 24 128,08 гривень, про що не заперечує позивач у позові. Разом з цим, відповідачем нараховано за денною ставкою 2,2 % проценти за користування кредитними коштами за період 26.03.2024 - 27.01.2025 в сумі 38 445,54 гривень. Як вбачається із наданих позивачем документів, зокрема, Паспорту споживчого кредиту вбачається, що наданий позивачем договір є Договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Договір укладений 26.03.2024, тобто після набрання чинності вказаного закону. Таким чином процентна ставка у договорі не є погодженою відповідачем.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив на обставинах, викладених у відзиві, а також пояснив, що стороною відповідача заперечується правомірність нарахування процентів, а саме: з урахуванням змін, що були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, і яким було доповнено прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», зокрема пункту 17. На вказане повідомляє, що представником позивача дійсно було зазначено не вірний розмір процентів під час здійснення розрахунку внаслідок технічної помилки (у зв`язку із чим до суду окремо скеровано заяву про зменшення позовних вимог після проведення відповідного перерахунку в частині процентів). Однак разом з тим, представником відповідача під час висловлення зауваження щодо розмірів процентної ставки абсолютно не враховано строки перехідного періоду до моменту настання обмежень, згідно яких максимальний розмір денної процентної ставки не може бути більшим за 1% від суми тіла кредиту. Договір між сторонами укладено 26.03.2024, тобто через 93 дні після набрання чинності Законом № 3498-IX. Сплив перших 120-ти днів з моменту набрання вказаним законом чинності припадає на 22.04.2024 включно, сплив других 120-ти днів на 20.08.2024, а отже перерахунок процентів за ставкою 1% має проводитись не за весь період Договору, а лише з 21.08.2024 по 27.01.2025 включно. Загальна кількість днів прострочення виконання зобов`язання за Договором становить 307 днів (з 26.03.2024 по 27.01.2025). Відповідачем було здійснено сплату частини процентів (визнання боргу, а саме проведені сплати на загальну суму 24 128,08 гривень) в період вказаних днів, які враховані під час нарахування остаточної суми процентів. Процентна ставки на період нарахування вказаних процентів (2,2%) частково підпадає під 120-денний строк законодавчих обмежень, згідно яких максимальною допустимою ставкою для нарахування таких процентів визначено 2,5%, а отже таке нарахування було і є правомірним. Враховуючи вказані сплати за Договором про надання грошових коштів у позику висновок про його визнання відповідачем кореспондує із позиції Верховного Суду, що викладена в рішенні у справі № 916/2403/18 від 10.09.2019. Оскільки укладення договору не є актом примусових дій з боку товариства, а тільки добровільною згодою між сторонами, відтак якщо відповідач, як свідома дієздатна особа, станом на 26.03.2024 вважав умови кредитування Договором неправомірними, він міг відмовитись від підписання Договору та подальшого отримання від позивача кредитних коштів. Також сторона відповідача не заперечує проти укладення договору між відповідачем та позивачем. Без введення позивачем відповідних даних, здійснення його верифікації, переданням ним для отримання товариством персональних даних з метою укладення Договору, таке укладення є неможливим. В матеріалах справи безпосередньо у відзиві на позовну заяву, відсутні будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, які стосуються підписання Договору.

Представник відповідача подав заперечення, в яких зазначив, що позивач у відповіді на відзив зазначає про те, що ним було помилко зазначено у Договорі про надання грошових коштів у позику № від 26.03.2024 денну процентну ставку на рівні 2,2%. Посилаючись на пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» позивач надав альтернативний розрахунок заборгованості на заяву про зменшення позовних вимог з 45 757,54 гривень до 21 489,86 гривень. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 у зв`язку із прийняттям Закону № 3498-IX. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» стосується договорів, які були укладені до 24.12.2023 та продовжили свою дію після 24.12.2023 з метою поступового приведення умови щодо денної процентної ставки до вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону України № 3498-IX. Договір укладений 26.03.2024, тобто після 24.12.2023 дати набрання чинності Законом України № 3498-IX. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню частини п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції від 24.12.2023. Таким чином є хибними та необґрунтованими доводи позивача про необхідність розрахунку та стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, пункт 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Таким чином розмір денної процентної ставки може бути від 0 до 2,5%, від 0 до 1,5%. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що розмір процентної ставки, встановлений в пунктом 2.6 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом строку дії Договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод. З яких підстав у новому розрахунку заборгованості позивачем застосовано максимальний розмір денної процентної ставки, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» за умови відсутності укладених між позивачем та відповідачем з цього приводу додаткових угод не зрозуміло. Навіть за умови застосування розміру денної процентної ставки на рівні 1%, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, а переплата складає 5 281,98 гривня. З урахуванням того, що пункт Договору, який передбачав розмір денної процентної ставки на рівні 2,2 % є нікчемним, у Договорі не визначено розмір процентів, який підлягає сплаті за користування кредитними коштами. Як вбачається із відповіді на відзив, позивач фактично із цим погоджується, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Розмір облікової ставки НБУ за період 26.03.2024 -27.01.2025 склав 13,5-14,5 % річних. За умови, що позивачем було надано кредитні кошти в сумі 14 000 гривень, нарахування процентів здійснювалось відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ у сумі 161,62 гривня та сплачено відповідачем 24 128,08 гривень, у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, а переплата складає 9 966,46 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.02.2025 справа передана за підсудністю Ленінському районному суду міста Запоріжжя. Ухвалою про відкриття провадження у справі Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 26.02.2025 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін від 12.03.2025 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Корсіка Я.І. про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін задоволено. Розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В заяві про зменшення розміру позовних вимог від 21.03.2025 просив розглянути справу без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача адвокат Корсік Я.І. в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у зв`язку із відсутністю у ОСОБА_1 заборгованості за договором позики. Підтримав обставини, зазначені ним у відзиві та запереченнях.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

26.03.2024 на підставі анкети клієнта між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання грошових коштів у позику № (далі Договір).

Відповідно до пункту 2.2 Договору товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Сума кредиту (загальний розмір) становить 14 000 гривень Тип позики - кредит. Строк кредиту - 360 днів (пункти 2.3-2.5 Договору).

Як передбачено пунктом 2.6.1 Договору, стандартна процента ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 2.5. цього Договору.

Згідно з пунктом 2.8.1 Договору, за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 109586,57% річних

Відповідно до пункту 2.9.1 Договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом орієнтовна вартість кредиту складає 124 880 гривень.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.1.13 Договору товариство має право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в пункті 6.4 Договору - у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Додатком 1 до вказаного договору сторони узгодили графік погашення заборгованості.

Відповідно до Договору про надання послуг з приймання та переказу платежів № 160523/1 від 16.05.2023 ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» з однієї сторони та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» з другої сторони уклали даний договір про надання послуг з приймання та переказу платежів.

Згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 19808-1354-96336668 від 26.03.2024 ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» через ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» перерахувало на карту № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу, кредит у сумі 14 000 гривень.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом від 27.01.2025 позивач нараховував відповідачу проценти за користування кредитом по 27.01.2025 включно за процентною ставкою 2,2 % на день. Заборгованість за Договором склала 45 757,54 гривень, з яких 7 312 гривень заборгованість за кредитом, 42 949,62 гривень за процентами.

Проте відповідно до детальної довідки розрахунку кредитної заборгованості, долученої до заяви про зменшення розміру позовних вимог від 21.03.2025, позивач перерахував проценти за кредитним договором з 26.03.2024 до 22.04.2024 у розмірі 2,5 %, з 23.04.2024 у розмірі 1,5 %, з 21.08.2024 у розмірі 1 %. Заборгованість за Договором склала 21 489,86 гривень, з яких 5 738,28 гривень заборгованість за кредитом, 15 751,58 гривня за процентами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вказана норма була введена в дію на підставі Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.

Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У той же час перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо необхідно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що кредитний договір був укладений 26.03.2024, тобто після внесення змін до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1%.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки проценти в Договорі позики є неузгодженими між сторонами, проценти повинні бути нараховані відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період.

Розмір облікової ставки Національного банку України становив: з 26.01.2024 до 14.03.2024 15 % річних; з 15.03.2024 до 25.04.2024 - 14,5 %; з 26.04.2024 до 13.06.2024 - 13,5 %; з 14.06.2024 до 12.12.2024 13 %. Таким чином денна процентна ставка за вказані періоди складала 0,04 % із розрахунку 366 днів у 2024 році.

Судом проведений розрахунок заборгованості по процентах:

- з 26.03.2024 до 08.04.2024 проценти склали 78,40 гривень (14 000 гривень (розмір кредиту) х 0,04 % (денна ставка) х 14 днів)),

- 09.04.2024 після сплати відповідачем заборгованості в сумі 4 312 гривень тіло кредиту склало 9 766,40 гривень (14 000 гривень (тіло кредиту) (4 312 гривень (сплачена заборгованість) 78,40 гривень (сплачені проценти)). З 09.04.2024 до 22.04.2024 проценти склали 54,69 гривень (9 766,40 гривень (тіло кредиту) - х 0,04 % (денна ставка) х 14 днів)),

- 23.04.2024 після сплати відповідачем заборгованості в сумі 4 312 гривень тіло кредиту склало 5 509,09 гривень (9 766,40 гривень (тіло кредиту) (4 312 гривень (сплачена заборгованість) 54,69 гривень (сплачені проценти)). З 23.04.2024 до 06.05.2024 проценти склали 30,85 гривень (5 509,09 гривень (тіло кредиту) - х 0,04 % (денна ставка) х 14 днів),

- 07.05.2024 позивач сплатив 11 000 гривень, що свідчить про те, що ним повністю виконані умови договору зі сплати кредиту та процентів за користування ним.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд дійшов висновку про те, що 07.05.2024 відповідач належним чином виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим воно є припиненим.

Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом після 07.05.2024 є безпідставним.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 3, 4, 10 - 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Болсуновська, буд. 8, поверх 9, м. Київ, ,

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.В. Фетісов