Провадження № 2/752/3185/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року в системі «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Іннова Фінанс», в особі представника Чучи С.О. (довіреність а.с.9), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39 125,00 грн, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 січня 2024 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № . Відповідно до умов договору, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 5 000,00 грн строком на 23 дні, зі сплатою за дисконтною (зниженою) процентною ставкою у розмірі 0,01 % та 2,5 % в день за акційною ставкою в день. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 24 жовтня 2024 року становить у розмірі 39 125,00 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 5 000,00 грн; суми заборгованості за нарахованим процентам - 34 125,00 грн. Позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (а.с.46,47).

На адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 (а.с.45) судом неодноразово направлялись повідомлення про розгляд справи, поштові відправлення від 03 грудня 2024 року та 09 січня 2025 року повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23 січня 2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику (кредитний договір) № (а.с. 17-21).

Відповідно до умов кредитного Договору, ТОВ «Іннова Фінанс» надав позичальнику ОСОБА_1 позику у розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 та/або п.1.5 цього договору, його додатків; тип позики - кредит; мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльності, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; дисконтна (знижена) процентна ставка (застосовується відповідно до умов програми лояльності) - 0,01% на день (3,65% річних); процентна ставка позаакційна (базова) - 2,5% на день (912,5% річних); строк позики (строк дії договору) - 23 дні; дата надання позики - 23 січня 2024 року; дата повернення позики - 15 лютого 2024 року.

Додатком №1 до кредитного договору № від 23 січня 2024 року, є таблиця обчислення загальної вартості позики та реальної річної процентної ставки за договором надання грошових коштів у позику.

Кредитний договір та додаток до кредитного договору підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора 6wlk8fctq (а.с.22).

Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 5 000,00 грн. підтверджено ТОВ «ФК «Контрактовий дім» відповідно до квитанцією до платіжної інструкції № 19745-1354-83449270 від 23 січня 2024 року, термінал № 1354, переказ коштів від ТОВ «Іннова Фінанс» поповнення картки НОМЕР_1 , номер якої вказано відповідачем в анкеті (а.с.10,24).

Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між сторонам кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора одноразового ідентифікатора 6wlk8fctq, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитних договорів, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується відповідними довідками про переказ грошових коштів на картку позичальника.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови договорів в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № у розмірі 5 000,00 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованими відсотками за кредитним договором у розмірі 34 125,00 грн, у зв`язку із простроченням повернення кредиту на 273 дні (розрахунок, а.с.4).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. ст.610, 611 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частиною 1 стаття 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № від 23 січня 2024 року ТОВ «Іннова Фінанс», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 15 лютого 2024 року.

У позовній заяві позивач заявляє щодо стягнення заборгованості по нарахованих процентах за користування позикою в сумі 34 125,00 грн. розрахована позивачем на дату 24 жовтня 2024 року, тобто на дату звернення до суду з даним позовом. У в той же час, строк надання позики встановлений договором та складає 23 дні. Нарахування процентів за 273 дня користування позикою виходить за межі строку користування позикою, встановленого договором.

Як зазначено вище, за умовами договору (п.1.1-1.3) процентна ставка позаакційна (базова) встановлена у розмірі 2,5% на день (912,5% річних); строк позики (строк дії договору) - 23 дні; дата надання позики - 23 січня 2024 року; дата повернення позики - 15 лютого 2024 року.

У даній справі, пунктом 1.2 договору кредиту чітко встановлено зобов`язання щодо повернення товариству нараховані проценти та суму позики в строк до 23 дня.

Згідно п.1. 8 вказаного договору, позичальник зобов`язаний повернути товариству позику, нараховані проценти згідно умов договору не пізніше строку, вказаного в п.1.2 та або п.1.3 договору.

Позивач вказує, що, враховуючи що відповідач користується позикою понад встановлений договором строк, нарахування процентів за користування позикою здійснювалось за процентною ставкою 2,5% в день.

З наведеного суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь позивача слід стягнути неповернутий кредит та проценти за користування кредитом у межах строку кредитування 23 дня.

Так, виходячи із суми позики в розмірі 5 000,00 грн, узгодженої процентної ставки у розмірі 2,5% на день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 23 дні, заборгованість відповідача по відсоткам становить 2 875,00 грн. (5000,00 грн. тіло кредиту х 2,5 % за день :100 х 23 дні).

У встановлений кредитним договором строк відповідач не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти за користування кредитом.

Доказів належності виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором під час розгляду справи отримано не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми тіла кредиту позики - 5 000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 23 січня 2024 року по 15 лютого 2024 рік в сумі 2 875,00 грн, а всього 7 875, 00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що відповідач фактично отримав, використав, повернув ТОВ «Іннова Фінанс» грошові кошти, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача загальну заборгованості договором надання грошових коштів у позику № від 23 січня 2024 року в сумі 7 875,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000,00 грн та відсотками за користування кредитом за 23 дні у розмірі 2 875,00 грн.

При звернені до суду з даним позовом позивачем сплачено 2 422,40 грн. (а.с.43).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (20,11%) до задоволених вимог, що становить 487,14 грн. (2422,40х20,11:100).

Керуючись ст.ст. 12,81,77,81,89,141,258,259,263-265,279,354,353 Цивільного процесуального Кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № від 23 січня 2024 року в сумі 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 14 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс», адреса: 01014, м. Київ. вул. Болсуновського, буд. 8, поверх 9, ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 03 червня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк