Справа № 396/762/25
Провадження № 2/396/479/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03.06.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Русіної А.А.,

за участі секретаря судового засідання: Філюкової О.О.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 396/762/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017 в загальній сумі 83929,30 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3058,30 грн; заборгованість за відсотками 24240,08 грн; заборгованість за комісією 29105,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11.08.2017 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було підписано Заяву (Оферту) №200055934 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було випущено на його ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору.

25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та має заборгованість, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017 в загальній сумі 83929,30 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою суду від 06.05.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у зв`язку з малозначністю.

22.05.2025 від відповідача, через засоби поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. На обгрунтування своїх заперечень вказує, що їй не було відомо про заміну кредитора, письмових повідомлень про його заміну вона не отримувала. Також, нею не визнається сума заборгованості за кредитним договором, оскільки під час процедури ліквідації банку АТ "Форвард", останній не мав права нараховувати відсотки, тобто нараховані відсотки після 08.03.2023 не відповідають вимогам чинного законодавства. Разом з тим, відповідач стверджує, що нею виплачений кредитний договір та їй жодного разу від банку не надходили повідомлення про заборгованість. Також просила врахувати внесенні зміни до ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", що з 24.02.2022 за прострочення виконання зобов`язань за кредитними договорами підлягають списанню неустойка (штраф, пеня).

Представник позивача через систему "Електронний суд" подано заяву про розглдя справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач про розглдя справи повідомлена належним чином, 03.06.2025 подано до суду заяву в якій позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні з урахування заперечень викладених у відзиві.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом встановлено, що 11.08.2017 між АТ «БАНК ФОРВАРД» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 200055934, шляхом власноручного підписання нею заяви (оферти) № 200055934, яка містила умови кредитного договору та програму добровільного страхування життя, договору добровільного страхування життя власника карткового рахунку (акцепт) № 200055934КНСБ від 11.08.2017, заяви про відкриття поточного рахунку, розписки про отримання кредитної картки, опитувальника клієнта, паспорта споживчого кредиту.

Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було випущено на її ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт, в межах якого відповідач має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, кредит надається у формі відновлювальної кредитної лінії. Строк кредитування 13 місяців. Сума кредиту до 20000 грн у випадку збільшення ліміту. Реальна річна процентна ставка 53,35%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 29741,10 грн.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач своїм підписом підтверджує, що ознайомлена правилами користування платіжною карткою з умовами кредитування, орієнтовною сукупною вартістю, порядком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, наслідками прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів. Банк надав їй у письмовій формі передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування.

Банк умови кредитного договору виконав, відкрив поточний рахунок та видав платіжну картку на ім`я відповідача, яка була отримана нею 11.08.2017.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач скористалася.

25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 24.07.2024 загальна заборгованість відповідача за кредитним договором № 200055934 складає 83929,30 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 30583,30 грн, заборгованість за відсотками 24240,08 грн, заборгованість за комісією 29105,92 грн.

За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що кредитний договір є правомірним, його недійсність законом не встановлена та судом він недійсним не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України є правомірним і повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору.

Факт укладення кредитного договру не заперечується самою відповідачкою, яка у відзиві стверджувала про виплату коштів за кредитним договором, при цьому нею не надано будь-яких доказів які б підтвердили виконання нею кредитних зобов`язань та спростували доводи позивача.

Також, не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо звільнення її від сплати грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦКУкраїни та неустойки (штрафу, пені), оскільки позивачем зазначені санкції до відповідача не застосовуються та у позовних вимогах не заявляються.

Окремо слід зазначити, що факт неповідомлення відповідача, як боржника за кредитним договором про перехід права вимоги за зобов`язанням за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за договором на користь нового кредитора.

Також є помилковим посилання відповідача на ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо припинення нарахування відсотків банком відносно якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки норми даної статті регулюють питання черговості та порядку задоволення вимог до банку, оплати витрат та здійснення платежів банком на задоволення вимог кредиторів, тобто суто стосується кредиторів банку, яким відповідач не являється.

Суд звертає увагу, що у вищевказаній статті взагалі відсутнє посилання на норму, що припиняє нарахування відсотків за кредитними договороми з дати початку процедури ліквідації банку, як про це зазначає відповідач.

Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатила своєчасно, як первісному кредитору, так і його правонаступнику, позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в частині стягнення заборгованості за сумою кредиту та прострочення заборгованості за відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором в сумі 29105,92 грн суд зазначає наступне.

Кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017 визначена комісія за надання кредиту. Відповідач погодилась зі встановленим розміром комісії, про що засвідчила електронним цифровим підписом на вказаному договорі.

При цьому, за положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії в сумі 29105,92 грн не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню в загальному розмірі 54 823,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 30583,80 грн, заборгованість за відсотками 24240,08 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1582 грн 31 коп (54823,88 х 100 : 83929,30 = 65,32%, 2 422,40 х 65,32 % = 1582 грн 31 коп).

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»(, місце знаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус,28, НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) заборгованості за кредитним договором № 200055934 від 11.08.2017 в загальній сумі 54 823,88 грн, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 30 583,80 грн,

- заборгованість за відсотками 24 240,08 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»(, місце знаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус,28, НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614) судовий збір в розмірі 1582 грн (одна тисяча п`ятсот вісімдесят дві) грн 31 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Всього підлягає стягненню 56 406 (п`ятдесят шість тисяч чотириста шість) грн 19 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 03.06.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна