Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/416/25
Провадження № 2/542/305/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

07 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 69125 грн 00 коп., що складається із заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) в сумі 7000 грн 00 коп., заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, в сумі 40250 грн 00 коп., заборгованості за процентами, нарахованими за 125 календарних днів, в сумі 21875 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 10 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 102).

Своєю ухвалою від 08 квітня 2025 року суд витребував у Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів 10.03.2024 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 7000 грн, за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 145-146).

Витребувана судом інформація надійшла до суду 23 квітня 2025 року (а.с. 149).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» посилалось на те, що 10 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (надалі також ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі з використанням електронного підпису, який відповідач відтворив шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер його мобільного телефону.

Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 7000 грн 00 коп.; строк кредиту - 360 днів: з 10.03.2024 по 04.03.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 2,5% в день, знижена процентна ставка 1,25% в день.

Позивачем зазначено, що факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до якої на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 7000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що є доказом видачі кредитних коштів.

Вказано, що за користування кредитними коштами здійснювалось нарахування процентів на умовах, передбачених кредитним договором.

25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 4459999 від 10 березня 2024 року.

Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у загальному розмірі 50750 грн 00 коп., із яких 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 40250 грн 00 коп. сума заборгованості за процентами та 3500 грн 00 коп. штрафні санкції.

Позивачем зазначено, що відповідно до рішення № 251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Також,ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» нараховано проценти за стандартною процентною ставкою (2,5%), за 125 календарних днів за період із 26.10.2024 по 27.02.2025 в межах строку дії договору в розмірі 21875 грн 00 коп.

Також, позивач посилаючись на норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважав такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором у розмірі 3500 грн 00 коп.

На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.

24 березня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 107-111), за змістом якого ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, він зазначив, що надані позивачем документи не містять жодних доказів його належного повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 4459999 від 10.03.2024 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та про наявну суму заборгованості, а тому факт виникнення права вимоги у ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до нього відсутній.

Також, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду зазначив, що нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним, оскільки у таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.

Акцентував увагу суду на тому, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором № 4459999 від 10.03.2024 був пролонгований кредитодавцем, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією).

Зазначив, що позивачем не надано до матеріалів справи первинних документів, оформлених відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» щодо нарахування йому заборгованості за вказаним кредитним договором.

Отже, відповідач вважав, що позовні вимоги, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження наявності у нього заборгованості за договором № 4459999, а також факту виникнення права вимоги у ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

28 березня 2025 року від представника позивача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 113-119), в якій він просив задовольнити в повному обсязі позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, зазначивши обґрунтування, ідентичні тим, що зазначені у позовній заяві.

Додаткова акцентовано увагу на тому, що відповідача було належним чином проінформовано про відступлення права вимоги за кредитним договором в особистому кабінеті та шляхом направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення), згідно реєстру SMS - повідомлень.

Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у прохальній частині позовної заяви (а.с. 13) та у наданій відповіді на відзив (а.с. 119) просив розглядати справу без його участі.

Також, 11 червня 2025 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просив судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги з урахуванням поданих заяв та клопотання підтримав у повному обсязі (а.с. 160).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Поряд із цим, 10 червня 2025 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він просив цивільну справу розглянути без його участі та при вирішенні позовних вимог покладався на розсуд суду (а.с. 159).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 10 березня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі договір), який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 23-33).

Згідно з пунктом 1.2. договору передбачено, що на умовах, встановлених Договором Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7000 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 1.3. договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.

Згідно з підпунктами 1.4.1.-1.4.2. пункту 1.4. договору, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3. цього Договору. Знижена процентна ставка 1,25 % за кожен день користування кредитом та застосовується на умовах передбачених підпунктом 1.4.2. пункту 1.4. цього договору.

Відповідно до підпунктів 1.6.1.-1.6.2. пункту 1.6. договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 70000 грн 00 коп.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 67375 грн 00 коп.

Згідно з пунктом 2.1 договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .

Відповідно до пункту 3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Договір № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 березня 2024 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 33).

Судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом.

Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 4459999 від 10 березня 2024 року визначена в додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 33-зі звороту).

Також, електронним підписом ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту 7000 грн 00 коп., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 912,50 % річних (2,50 % в день), знижена процентна ставка 456,25% річних (1,25% в день) (застосовується з дати видачі кредиту до 08.04.2024, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки), періодичність внесення платежів кожні 30 днів (а.с. 36-38).

Встановлено, що факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих. № 1998-0111 від 01 листопада 2024 року, відповідно до якого вбачається, що 10.03.2024 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 7000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 354785284 (а.с. 17).

Підписавши 10 березня 2024 року договір № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним.

Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду від 08 квітня 2025 року, підтверджено, що банківська картка НОМЕР_3 була емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 на яку 10.03.2024 було здійснено зарахування коштів в сумі 7000 грн 00 коп. (а.с. 149).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4459999 від 10 березня 2024 року, станом на 25 жовтня 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура Україна» склала 50750 грн 00 коп., із якої тіло кредиту 7000 грн, проценти за користування кредитом 40250 грн 00 коп., штрафні санкції 3500 грн 00 коп. (а.с. 41-45).

Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 81-85).

25 жовтня 2024 року Клієнтом та Фактором підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року (а.с. 90).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4459999, у загальному розмірі 50750 грн 00 коп, із яких 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 40250 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками та 3500 грн 00 коп. сума заборгованості за штрафами (а.с. 16).

Згідно з платіжною інструкцією ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснило оплату ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення прав вимоги (а.с. 53).

Відповідно до рішення № 251124/1 від 25.11.2024 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 75).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4459999 про надання споживчого кредиту від 10 березня 2024 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 125 календарних днів (26.10.2024-27.02.2025) нараховано проценти за користування грошовими коштами в сумі 21875 грн 00 коп. в межах строку кредитування (а.с. 46-47).

Також, судом встановлено, що позивач посилаючись на норми Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважав такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції за договором у розмірі 3500 грн 00 коп.

Отже, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 4459999 про надання споживчого кредиту від 10 березня 2024 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі: 69125 грн 00 коп., із яких 7000 грн 00 коп. сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту), 40250 грн 00 коп. сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором, та 21875 грн 00 коп. сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 125 календарних днів за період із 26.10.2024 по 27.02.2025 у межах строку договору.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за договором № 4459999 про надання споживчого кредиту від 10 березня 2024 року у загальному розмірі 69125 грн 00 коп.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що 10 березня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7000 грн 00 коп. строком на 360 днів, із 10 березня 2024 року по 04 березня 2025 року.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Також, електронним підписом - одноразовим ідентифікатором відповідач підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит № 4459999 від 10 березня 2024 року визначену в додатку № 1 до кредитного договору (а.с. 33-зі звороту) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 37-зі звороту-38).

Відповідно до листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 17).

Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ «Універсал Банк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 08 квітня 2025 року (а.с. 149).

Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови кредитного договору, зокрема: ОСОБА_1 не виконав зобов`язання щодо повернення отриманого кредиту за договором про споживчий кредит № 4459999 від 10 березня 2024 року.

Аргумент відповідача про те, що позивачем не надано до матеріалів справи, первинних документів щодо зарахування йому коштів за кредитним договором, спростовується дослідженими письмовими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору перед первісним кредитором, зокрема: ОСОБА_1 порушив вимоги договору щодо вчасної сплати основної суми боргу, з огляду на що за ним рахується заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) в розмірі 7000 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо нарахування процентів ТОВ «Лінеура Україна», суд зазначає наступне.

Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті регулюються Законом України «Про споживче кредитування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема до статті 8, яка визначає порядок визначення реальної річної процентної ставки, денної процентної ставки та загальну вартість кредиту для споживача.

Вказаним Законом обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, який не може перевищувати 1 % (пункт 5 частини 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Згідно з пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» положення частини 5 статті 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Тобто зазначеною нормою права визначено, який саме розмір денної процентної ставки має діяти в договорах про споживче кредитування протягом визначених законом періодів.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» зобов`язано надавачів фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Порядок розрахунку денної процентної ставки передбачено пунктом 4 частини 8 Закону України «Про споживче кредитування» за формулою, згідно із яким ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Відповідно до пункту 2 частини 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Кредитний договір між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений 10 березня 2024 року, тобто після набрання чинності змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування», отже вимоги частини 8 Закону в новій редакції підлягають застосуванню до вказаного кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.6 договору, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 встановлено денну процентну ставку 2,50%.

Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», які набрали чинності 24 грудня 2023 року розмір відсотків із 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року не може перевищувати 2,5%, із 23 квітня 2024 року по 21 серпня 2024 року 1,5% та з 22 серпня 2024 року 1,0%.

Відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з частиною 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином умови кредитного договору, яким встановлено денну процентну ставку на рівні 2,50% протягом всього строку дії кредитного договору суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень, якою обмежено розмір денної процентної ставки в договорах про споживчий кредит, тому є нікчемними.

Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню із відповідача за період із дати укладення договору 10 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року складає 7700 грн 00 коп. та відповідає розміру заборгованості, розрахованої кредитором; за період із 23 квітня 2024 року по 21 серпня 2024 року 12600 грн 00 коп. (7000 грн х 1,5% х 120), та за період із 22 серпня 2024 року по 25 жовтня 2024 року 4550 грн 00 коп. (7000 грн х 1% х 65). Отже, загальна сума заборгованості за відсотками, яка підлягає стягненню у період з дати укладення кредитного договору до дати укладення договору факторингу складає 24850 грн 00 коп. (7700 грн 00 коп. +12600 грн 00 коп.+4550 грн 00 коп.).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Позивач на підставі договору факторингу набув статусу нового кредитора за договором № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 березня 2024 року, отримав право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Щодо аргументу відповідача про те, що його не було повідомлено про факт відступлення прав вимоги, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи доказів поштового відправлення, суд зазначає, що позивачем до позовної заяви надано інформацію ТОВ «Лінеура Україна» від 28 жовтня 2024 року щодо повідомлення боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами в якій зазначено, що ТОВ «Лінеура Україна» інформує щодо повідомлення кредитором боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами та передачу їхніх персональних даних новому кредитору ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» таким чином: в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами яких передані новому кредитору, відповідно до договору факторингу та реєстру боржників 25.10.2024, а також відправленням текстового повідомлення (SMS- повідомлення) на зазначений в анкеті боржника номер телефону. Зокрема вказана наступна інформація: дата та час відправки 28.10.2024 11:32:33, message Id s112825414, зазначено номер на який направлено повідомлення (який співпадає з номером зазначеним відповідачем у кредитному договорі), ID договору 4459999 (а.с. 39).

Факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором підтверджується наданим до суду витягом з реєстру боржників (а.с. 16).

Після отримання права вимоги до боржника, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» здійснено нарахування заборгованості за відсотками за договором № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 березня 2024 року за період із 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року, що складає 125 днів (з моменту переходу до позивача права вимоги до 27.02. 2025) за процентною ставкою 2,5%.

Нарахований таким чином розмір заборгованості суперечить вимогам норм Закону України «Про споживче кредитування», оскільки за вказаний період денна процентна ставка не може перевищувати 1%. Тому заборгованість відповідача зі сплати відсотків за період із 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року складатиме 8750 грн 00 коп. (7000 х 1% х 125).

Отже, суд констатує, що загальна сума процентів за вказаним кредитним договором, що може бути стягнута з відповідача в межах заявленого позивачем періоду, складає 33600 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором №4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед фактором, який набув право вимоги за відповідним договором про надання споживчого кредиту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі.

Суд зазначає, що відповідач в наданому відзиві посилається на те, що позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування за договором № 4459999 від 10 березня 2024 року був пролонгований кредитодавцем та не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією).

Як вбачається із пункту 1.3. договору строк кредиту склав 360 днів: з 10.03.2024 по 04.03.2025, з розрахунків заборгованості наданих первісним кредитором та фактором, який набув право вимоги за відповідним договором про надання споживчого кредиту встановлено, що заборгованість за кредитним договором була нарахована за період із 10 березня 2024 року по 25 жовтня 2024 року (первісним кредитором) та з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року (фактором), тобто заборгованість була нарахована в період строку дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надав, не спростував документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт невиконання ОСОБА_1 умов договору № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в загальному розмірі 40600 грн 00 коп., що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7000 грн 00 коп., суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 24850 грн 00 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими за 125 календарних днів, у розмірі 8750 грн 00 коп.

У задоволенні іншої частині позовних вимог позивачу необхвдно відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.

З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 58,73% з розрахунку: 40600 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 69125 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 58,73% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1422 грн 68 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 58,73% (відсоток задоволених позовних вимог).

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн 00 коп., що підтверджується заявкою № 6960 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 19-20), копією ордеру на надання правової допомоги адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем серії АІ № 1836683 (а.с. 35), рахунком на оплату № 6960-27/02-2025 від 27.02.2025 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем, необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» щодо стягнення кредитної заборгованості за договором № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с 40), актом № 6960 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 48), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18 вересня 2020 року адвоката Столітнього Михайла Миколайовича (а.с. 64), договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 79-80).

Враховуючи обсяг наданих адвокатом Столітнім М.М. послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено частково, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 5873 грн 00 коп. із розрахунку 10000 грн 00 коп. (сума сплаченого гонорару адвокату) х 58,73% (відсоток задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ) заборгованість за договором № 4459999 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 березня 2024 року у загальному розмірі 40600 грн 00 коп. (сорок тисяч шістсот гривень), що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7000 грн 00 коп. (сім тисяч гривень), заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 24850 грн 00 коп. (двадцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят гривень), заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими за 125 календарних днів, у розмірі 8750 грн 00 коп. (вісім тисяч сімсот п`ятдесят гривень).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1422 грн 68 коп. (одна тисяча чотириста двадцять дві гривні шістдесят вісім копійок) та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5873 грн 00 коп. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят три гривні).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», , вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва