КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4181/2025
справа №740/1650/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року та апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року

та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , підписаною адвокатом Кучерявим Олександром Петровичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя.

Вимоги позову мотивує тим, що з 29 січня 1978 року позивачка та відповідач перебували у шлюбі. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

За період спільного проживання у шлюбі сторони набули таке майно:

1) однокімнатна квартира АДРЕСА_1 ;

2) однокімнатна квартира АДРЕСА_2 ;

3) однокімнатна квартира АДРЕСА_3 ;

4) двокімнатна квартира АДРЕСА_4 ;

5) нежиле приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, що знаходиться на АДРЕСА_5 ;

6) машиномісце, що знаходиться на АДРЕСА_6 , гараж № НОМЕР_1 у м. Києві;

7) машиномісце, що знаходиться на АДРЕСА_6 , гараж № НОМЕР_2 у м. Києві;

8) житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_7 ;

9) земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер не присвоєно, що розташована за адресою АДРЕСА_7 ;

10) земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, кадастровий номер не присвоєно, що розташована за адресою АДРЕСА_7 ;

11) житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м., загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 ;

12) земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 га, кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 ;

13) земельна ділянка для ведення садівництва, загальною площею 0,598 га, кадастровий номер :01:001:0517, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 ;

14) легковий автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 ;

15) мікроавтобус Opel Movano, д.н.з. НОМЕР_4 ;

16) приватне акціонерне товариство "Ніжинський торговий дім ІСКРА", код 21392205, місцезнаходження за адресою Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, 21, із статутним фондом у розмірі 32 080,00 гривень;

17) товариство з обмеженою відповідальністю "Будмаркет "ІСКРА", код 38371246, Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, 21, із статутним капіталом у розмірі 850 000 гривень;

18) готівкові кошти в сумі 500 000,00 доларів США, що зберігаються готівкою в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 ;

Зазначає, що на час розгляду справи про розірвання шлюбу спір про майно у сторін був відсутній, на теперішній час питання поділу спільного майна актуальне і не може бути вирішене між сторонами добровільно.

Мотивуючи наведеним, просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_10 , загальною вартістю 2 815 520 грн, а також облаштування та речі, що знаходяться у вказаній в однокімнатній квартирі а саме: шпалери; люстри; ламінат; керамічну плитку; двері; меблі; сантехніку; кондиціонер; телевізор; холодильник з морозильною камерою; штори; посуд; постільну білизну; дрібну побутову техніку, мережу інтернет, на загальну суму 100 000 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_10 , загальною вартістю 2 815 520 грн., а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину облаштування та речей, що знаходяться у вказаній в однокімнатній квартирі а саме: шпалери; люстри; ламінат; керамічну плитку; двері; меблі; сантехніку; кондиціонер; телевізор; холодильник з морозильною камерою; штори; посуд; постільну білизну; дрібну побутову техніку, мережу інтернет, на загальну суму 100 000 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_11 , загальною вартістю 2 832 930 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_11 , загальною вартістю 2 832 930 грн., а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину облаштування і речі, що знаходяться у вказаній квартирі, а саме: шпалери; люстри; ламінат; керамічну плитку; двері; меблі; сантехніку; кондиціонер; телевізор; холодильник з морозильною камерою; штори; посуд; постільну білизну; дрібну побутову техніку, мережу інтернет, на загальну суму 100 000 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_12 , загальною вартістю 2 539 260 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину однокімнатну квартири АДРЕСА_12 , загальною вартістю 2 539 260 грн., а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину облаштування та речі, що знаходяться у вказаній квартирі, а саме: шпалери; люстри; ламінат; керамічну плитку; двері; меблі; сантехніку; кондиціонер; телевізор; холодильник з морозильною камерою; штори; посуд; постільну білизну; дрібну побутову техніку, мережу інтернет, на загальну суму 300 000 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 двокімнатну квартиру АДРЕСА_13 , на загальну суму 1 894 160 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_13 , на загальну суму 1 894 160 грн. а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину облаштування та речі, що знаходяться у вказаній квартирі, а саме: шпалери; люстри; лінолеум; керамічну плитку; двері; меблі; сантехніку; телевізор; холодильник з морозильною камерою; штори; посуд; постільну білизну; дрібну побутову техніку, мережу інтернет, на загальну суму 50 000 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 машиномісце, загальною площею 13,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину машиномісця загальною площею 13,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 машиномісце, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_15 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину машиномісця загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_15 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн., а також визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину облаштування та речі, що знаходяться у житловому будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , а саме: шпалери; люстри; ламінат та лінолеум; керамічну плитку; пластикові та дерев`яні вікна; двері; вхідні металеві двері; меблі; твердопаливний котел; чавунні батареї; ванна, бойлер; сантехніку; телевізори; холодильник з морозильною камерою; штори; килими; настінні картини; посуд; постільну білизну; побутову та комп`ютерну техніку, мережу інтернет, на загальну суму 1 000 000 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 152 100 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 152 100 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 10 050 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 10 050 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 вартістю 161 850 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що що розташований за адресою: АДРЕСА_8 вартістю 161 850 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 загальною вартістю 670 570 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 загальною вартістю 670 570 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий №:01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною вартістю 29 910 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий №:01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною вартістю 29 910 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 легковий автомобіль, марки «Volkswagen Golf», д.н.з НОМЕР_3 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 65 000 грн, що є частиною вартості відчуженого 19 травня 2020 року ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_2 легкового автомобіля, марки «Volkswagen Golf», д.н.з НОМЕР_3 ;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 на автомобіль марки «Opel Movano», д.н.з НОМЕР_4 , загальною вартістю 95 500 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину автомобіля марки «Opel Movano», д.н.з НОМЕР_4 , загальною вартістю 95 500 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) штук іменних акцій, емітентом яких є приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім ІСКРА» ідентифікаційний код юридичної особи: 21392205(місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21), номінальною вартістю одного цінного паперу - 10 гривень, загальною вартістю пакету акцій у розмірі 21 580 грн;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на частину 2 158 (двох тисяч сто п`ятдесяти восьми) штук іменних акцій, емітентом яких є приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім ІСКРА» ідентифікаційний код юридичної особи: 21392205 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21), номінальною вартістю одного цінного паперу - 10 гривень, загальною вартістю пакету акцій у розмірі 21 580 грн;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 820 000 грн, що внесені ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», ідентифікаційний код юридичної особи 38371246 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21) та становить частку 96,47%.

- поділити частку 96,47% в розмірі 820 000 грн, що внесені ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», ідентифікаційний код юридичної особи 38371246 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21) в рівних долях між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 410 000 грн, що становить частку внесену ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», ідентифікаційний код юридичної особи 38371246 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21);

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 готівкові кошти в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) доларів США, які зберігалися готівкою станом на травень 2020 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_7 , що за офіційним курсом НБУ станом на 23 квітня 2023 року становить суму 18 284 300,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісно власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_10 , загальною вартістю 2 815 520 грн;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_11 , загальною вартістю 2 832 930 грн;

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_12 , загальною вартістю 2 539 260 грн;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_13 , на загальну суму 1 894 160 грн;

- приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- машиномісце, загальною площею 13,80 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- машиномісце, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_15 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн;

- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 152 100 грн;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 10 050 грн;

- житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 вартістю 161 850 грн;

- земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 загальною вартістю 670 570 грн;

- земельну ділянку для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий №:01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною вартістю 29 910 грн;

- автомобіль марки «Opel Movano», д.н.з НОМЕР_4 , загальною вартістю 95 500 грн;

Поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнавши право власності за кожним на частину:

- однокімнатної квартири АДРЕСА_10 , загальною вартістю 2 815 520 грн;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_11 , загальною вартістю 2 832 930 грн;

- однокімнатної квартири АДРЕСА_12 , загальною вартістю 2 539 260 грн;

- двокімнатної квартири АДРЕСА_13 , на загальну суму 1 894 160 грн;

- приміщення для фізкультурно-оздоровчих занять, загальною площею 117,00 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на загальну суму 2 666 700 грн;

- машиномісця, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_14 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, загальною вартістю 149 860 грн;

- машиномісця, загальною площею 18,50 кв.м, що розташоване по АДРЕСА_15 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 загальною вартістю 196 490 грн;

- житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 106,50 кв.м, загальною площею 298,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04, загальною вартістю 1 438 440 грн;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 152 100 грн;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0103 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 загальною вартістю 10 050 грн;

- житлового будинку з господарськими будівлями, житловою площею 18,30 кв.м, загальною площею 95,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_8 вартістю 161 850 грн;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3424 гa кадастровий номер :01:003:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 загальною вартістю 670 570 грн;

- земельної ділянки для ведення садівництва, загальною площею 0,598 гa, кадастровий №:01:001:0517, розташована за адресою: АДРЕСА_9 , загальною вартістю 29 910 грн;

- автомобіля марки «Opel Movano», д.н.з НОМЕР_4 , загальною вартістю 95 500 грн;

Зобов`язано ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 65 000 грн компенсації вартості частини проданого ним легкового автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частково витрати сплаченого судового збору у розмірі 8 000,00 грн та частково витрати на оплату правової допомоги у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року у задоволенні заяви адвоката Луєнка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 65 000,00 гривень компенсації вартості проданого ним легкового автомобіля марки "VolkswagenGolf" та розподілу судових витрат, адвокатом Луєнком Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Зазначає, що у відзиві на позовну заяву скаржник зазначив, що не заперечує сплатити позивачці компенсацію вартості частки легкового автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який проданий відповідачем згідно договору купівлі-продажу від 19 травня 2020 року. Визнання відповідачем (скаржником) позову в цій частині мотивоване намаганням сприяти можливому вирішенню спору мирним шляхом.

Однак, зробивши висновок про неможливість мирного врегулювання спору, ОСОБА_1 через свого представника подано заяву від 05 квітня 2024 року про відмову від визнання позову в цій частині.

Вказує, що спірний автомобіль був як придбаний, так і проданий за згодою та з відома позивачки у період шлюбу, а кошти від його продажу фактично увійшли до сімейного бюджету та на час розірвання шлюбу вже були відсутніми (витрачені).

Звертає увагу, що договір купівлі-продажу автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3 , укладений в інтересах сім`ї, оскільки грошові кошти, одержані від його продажу були витрачені на утримання спільного сумісного нерухомого майна, тобто, в інтересах сім`ї.

Позивачкою під час розгляду справи в суді першої інстанції не наведено жодного аргументу і заперечення та не надано жодного доказу того, що грошові кошти від продажу, автомобіля не були використані в інтересах сім`ї.

Щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи вказує, що з урахуванням позовної заяви у новій редакції остаточно заявлені позовні вимоги на суму 17 779 610,00 грн (1/2 частина від вартості визначеного позивачем для поділу майна).

Судом задоволені позовні вимоги на загальну суму 7 891 640, 00 грн, тобто на 44%.

Скаржник уважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення мав стягнути на його користь 56% понесених ним судових витрат, а саме: 1 922,03 грн витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи та 24 000, 00 грн ? на професійну правничу допомогу.

Позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 11 350,00 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. Отже, суд першої інстанції при ухваленні рішення мав покласти на скаржника судовий збір у розмірі 4 994,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 200 грн, навіть за умови, що такі витрати не зменшено судом.

Стверджує, що при вирішенні питання розподілу судових витрат суд першої інстанції не врахував частину 10 статті 141 ЦПК України та безпідставно стягнув із відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 8 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3 у розмірі 65 000,00 грн та в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні вимог про стягнення на її користь з ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини легкового автомобіля марки "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 65 000,00 грн. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині відмовлених вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 2 158 штук іменних акцій та визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на грошові кошти в розмірі 820 000 грн, адвокатом Кучерявим О.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу.

Звертає увагу, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково керувався нормами Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», які втратили чинність згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення залучення інвестицій та запровадження нових фінансових інструментів» від 19 червня 2020 року.

Вказує, що із змісту оскаржуваного рішення убачається, що за купівлю 1,56 % акцій в 1996 році позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 сплатили по 50 000 карбованців за рахунок приватизаційних готівкових сертифікатів.

Крім цього, відповідач ОСОБА_1 сплатив додатково 8 000 000 карбованців власними коштами, що збільшило частку його акцій до 1,8%.

Загальна кількість акцій ? 3208 штук. Отже, в момент прийняття товариством покупців членів трудового колективу ДККІЦ «Іскра» у власність державного майна цілісного майнового комплексу державного комунального комерційно-інформаційного центру «Іскра» на підставі договору купівлі-продажу державного цілісного майнового комплексу від червня 1996 року №47, у ОСОБА_2 було 1,56 % акцій (50 штук), а у ОСОБА_1 відповідно 1,8 % (58 штук), де 8 акцій придбано ОСОБА_1 за власні кошти.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_1 сплатив за купівлю 8 акцій власні грошові кошти, а не сімейні.

Вказує, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідач має 2158 акцій, що складає 67,27 %. Докази про купівлю ОСОБА_1 додатково до наявних у нього 58 акцій ще 2100 акцій за рахунок його особистих коштів у матеріалах справи відсутні, що свідчить про те, що ці акції придбані виключно за сімейні кошти подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

Щодо грошових коштів в розмірі 820 000 грн, внесених ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу ТОВ «Будмаркет «ІСКРА» вказує, що статтею 12 Закону України ««Про господарські товариства», на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не врегульовано питання щодо вкладу до статутного фонду господарського товариства, який, на думку суду, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд першої інстанції не встановив походження джерела коштів, які внесені ОСОБА_1 у статутний капітал ТОВ «Будмаркет «ІСКРА», як при його створенні, так і при збільшенні статутного капіталу з 100 000 грн до 850 000 грн.

Скаржниця уважає, що кошти в загальній сумі 820 000 грн є спільними коштами подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після їх внесення у статутний капітал ТОВ «Будмаркет «ІСКРА» стали власністю цього товариства, і з цього моменту право ОСОБА_2 на ці спільні кошти подружжя трансформувалися в інший об`єкт ? право вимоги на виплату частини вартості такого внеску, оскільки ці кошти набуті подружжям під час спільного проживання.

Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 10 000,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Оболонського районного суду міста Києва в частині відмови у задоволенні вимог щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 2158 штук іменних акцій та визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на грошові кошти в розмірі 820 000 грн скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути судові витрати.

Не погодившись з постановленою ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року, адвокатом Луєнком Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідачем на стадії розгляду справи в суді першої інстанції понесені судові витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 432,20 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 43 000,00 грн.

Судом при ухваленні рішення не вирішено питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем.

Вказує, що вимоги позову задоволено на 44%, отже суд першої інстанції при ухваленні рішення мав стягнути на його користь 56% понесених ним судових витрат, а саме: 1 922,03 грн витрат на проведення авто-товарознавчої експертизи та 24 000,00 грн ? на професійну правничу допомогу.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року скасувати, справу в частині вирішення питання розподілу судових витрат направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

03 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Луєнка Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Вказує, що не погоджується із доводами апеляційної скарги, уважає її необґрунтованою та безпідставною.

Зазначає, що відповідно до договору № 47 купівлі-продажу державного цілісного майнового комплексу від 28 червня 1996 року, посвідченого Ніжинською міською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2277, Представництво Фонду державного майна в м. Ніжині і Ніжинському районі передало, а товариство покупців членів трудового колективу ДККІЦ «Іскра» прийняло у власність державне майно цілісного майнового комплексу державного комунального комерційно-інформаційного центру «Іскра», який знаходиться за адресою: 251200, Чернігівська обл., м. Ніжин, пр. Урожайний, 21, на земельній ділянці 826 кв. м.

Відповідно до підписного листа учасників товариства покупців членів трудового колективу на придбання об`єкта приватизації та додатка до нього від 24 липня 1996 року учасниками товариства покупців, які придбали це товариство, стали 69 осіб, серед яких були відповідач з часткою суми коштів, заявлених на придбання 1,8 % за рахунок 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) карбованців приватизаційними готівковими сертифікатами та 8 000 000 (вісім мільйонів) карбованців власними коштами та позивач з часткою суми коштів, заявлених на придбання 1,56% за рахунок 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) карбованців приватизаційними готівковими сертифікатами.

30 жовтня 1996 року укладений установчий договір про створення закритого акціонерного товариства «Ніжинський торговий дім «ІСКРА», який посвідчений Ніжинською міською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі за № 2-2912. Згідно цього установчого договору громадяни, серед яких позивач та відповідач, підписавши цей договір, домовилися про створення закритого акціонерного товариства «Ніжинський торговий дім «ІСКРА» шляхом об`єднання майна, придбаного згідно договору купівлі-продажу державного майна № 47 від 28 червня 1996 року та акту приймання-передачі від 30 липня 1996 року.

Відповідно до цього установчого договору для забезпечення діяльності товариства створювався статутний фонд, що становив на час його підписання 3 208 000 000 (три мільярди двісті вісім мільйонів) карбованців. До цього статутного фонду відповідачем внесено 58 000 000 (п`ятдесят вісім мільйонів) карбованців, що становило 58 акцій, позивачем - 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) карбованців, що становило 50 акцій.

Вказує, що статутний фонд товариства поділений на 3 208 простих іменних акцій номінальною вартістю 1 000 000 (один мільйон) карбованців. Кожна акція є цінним папером без встановлення строку обігу, що затверджує його членство в товаристві і надає право на участь в управлінні ним.

Згідно свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів № 27/24/1/97 від 27 червня 1997 року Територіальним відділенням Чернігівської області Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку засвідчено випуск ЗАТ «Ніжинський торговий дім «ІСКРА» простих іменних акцій у кількості 3 208 штук на суму 32 080 грн.

Загальними зборами ЗАТ «НТД «ІСКРА» 14 квітня 2004 року затверджено статут товариства у новій редакції, згідно якого статутний фонд АТ складає 32 080,00 гривень.

19 квітня 2011 року загальними зборами акціонерів товариства було затверджено статут у новій редакції, відповідно до якого найменування товариства змінено на Приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім «ІСКРА», а скорочено - ПрАТ «НТД «ІСКРА». Відповідно до пункту 5.1 Статуту статутний капітал товариства становить 32 080 (тридцять дві тисячі вісімдесят) гривень та утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій. Вкладом до статутного капіталу товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Статутний капітал розподілений на 3 208 (три тисячі двісті вісім) простих іменних акцій номінальною вартістю 10,00 грн кожна.

Стверджує, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував норми чинного законодавства, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: статті 3, 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок", Закон України "Про акціонерні товариства", статті 194, 197 Цивільного кодексу України та дійшов обґрунтованого висновку, що спірні акції є іменними, тобто персоніфікують права особи, яка є їх власником, а право акціонера є корпоративним і надає йому право на участь в управлінні приватним акціонерним товариством, тому позивач не може набути право власності на такі іменні акції у порядку поділу спільного сумісного майна.

Звертає увагу, що рішенням зборів учасників ТОВ «Будмаркет «ІСКРА» згідно протоколу №3 від 29 вересня 2016 року, на яких були присутні всі учасники із сукупністю голосів (часток) 100%, прийнято рішення про збільшення статутного капіталу товариства до 850 000 (вісімсот п`ятдесяти тисяч) грн за рахунок внесення додаткового вкладу відповідачем у розмірі 750 000 (сімсот п`ятдесяти тисяч) грн. При цьому, учасники дійшли згоди, що частки кожного з них у статутному капіталі товариства змінилися: частка відповідача становить 96,7406% від статутного капіталу та складає 820 000 (вісімсот двадцять тисяч) грн, частка позивача -1,7647% та складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, частка ОСОБА_3 - 1,7647% та складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Отже, твердження позивача про те, що ТОВ «Будмаркет «ІСКРА» було створено за участі відповідача без згоди позивача, не відповідає дійсності.

Стверджує, що оскільки обидва з подружжя (позивачка і відповідач) є учасниками (засновниками) Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», тому частки кожного з них є їх особистою приватною власністю і не підлягають поділу, інакше це б суперечило сутності та принципам створення і діяльності цих товариств та нормам законодавства, які регулюють ці правовідносини.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва в оскарженій частині залишити без змін.

04 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Кучерявого О.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Вказує, що з установлених обставин у справі убачається, що на момент продажу відповідачем спільного нажитого в шлюбі автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , у відповідача, ОСОБА_1 , та позивачки ОСОБА_4 , спільного бюджету не було і кошти в сумі 130 000,00 гривень, одержані відповідачем за продаж цього автомобіля, використані виключно на потреби відповідача.

Стверджує, що позивачці не було відомо про продаж цього автомобіля і згоди на це відповідачу не давала.

Щодо розподілу судових витрат вказує на відсутність підстав для стягнення на користь відповідача вартості проведеної експертизи, оскільки у позові в новій редакції позивачка просила суд визнати право власності на автомобіль Opel Movano, отже відпала потреба у визначенні фактичної вартості автомобіля марки Opel Movano, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Уважає хибними доводи скаржника щодо судових витрат на правничу допомогу у розмірі 43 000,00 гривень, оскільки позовні вимоги позивачки задоволено частково, а відповідач із зустрічним позовом не звертався.

Зазначає, що погоджується із висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, рішення в оскаржуваній ОСОБА_1 частині залишити без змін.

04 грудня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Кучерявого О.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року.

Посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Кучерявий О.П. подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити. Проти апеляційних скарг ОСОБА_1 заперечував.

Адвокат Луєнко Ю.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , підтримав подані ним апеляційні скарги, просив суд їх задовольнити. Проти апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Кучерявого О.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , адвоката Луєнка Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог щодо зобов`язання ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 65 000,00 гривень, визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 2 158 штук іменних акцій та визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 820 000 грн, а також розподілу судових витрат, отже в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Частиною 1 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За приписами частин 1, 2 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про зобов`язання відповідача сплатити на користь позивачки 65 000 грн компенсації вартості частини проданого легкового автомобіля марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_3 , виходив з того, що автомобіль є спільною сумісною власністю, вартість його 1/2 частини сторонами узгоджена та відповідач не заперечує сплатити компенсацію у вказаній сумі.

З матеріалів справи убачається, що сторонами не заперечується факт придбання у період перебування у шлюбі транспортного засобу "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до даних договору купівлі-продажу транспортного засобу №7443/2020/2000778 від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_5 транспортний засіб "Volkswagen Golf", 2002 року випуску.

Згідно пункту 3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 130 000,00 гривень (том 2 а.с. 70-71).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів виходить із такого.

16 квітня 2021 року відповідачем до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву.

Із змісту поданого відзиву убачається, що відповідач не заперечував сплатити позивачці частину вартості автомобіля Volkswagen Golf, проте заперечував щодо вартості, визначеної позивачкою (92 935,00 гривень).

Відповідач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу автомобіль Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , було продано за 130 000,00 гривень і його дійсна ринкова вартість на теперішній час суттєво не відрізняється від цієї ціни та є значно нижчою за вартість, вказану позивачкою (том 2 а.с. 51).

05 квітня 2024 року на адресу Оболонського районного суду міста Києва від представника відповідача Луєнка Ю.В. - адвоката ОСОБА_1. надійшла заява, у якій просить прийняти відмову відповідача від визнання позову ОСОБА_2 в частині стягнення компенсації вартості частки легкового автомобіля марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_3 , який проданий згідно договору купівлі-продажу від 19 травня 2020 року, в сумі 65 000,00 гривень. Заява мотивована тим, що автомобіль продано з відома позивачки та грошові кошти увійшли до спільного бюджету (том 4 а.с. 31-32).

Апеляційний суд зазначає, що непослідовна поведінка сторони відповідача, яка виразилась у запереченні висловленої три роки тому попередньої позиції в судовому процесі, свідчить про порушення загального принципу недопустимості зловживання правом, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в судовому процесі.

Отже, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині вирішення вимог про стягнення компенсації і не убачає підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Доводи апеляційної скарги позивачки в частині вимог щодо іменних акцій, емітентом яких є приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім ІСКРА», колегією суддів відхиляються з огляду на таке.

З даних договору купівлі-продажу державного цілісного майнового комплексу №47 від 28 червня 1996 року, укладеного між представництвом Фонду державного майна в м. Ніжині (продавець) та товариством покупців членів трудового колективу ДККІЦ "Іскра" в особі голови товариства ОСОБА_1 (покупець), убачається, що продавець зобов`язався передати у власність покупцю державне майно цілісного майнового комплексу державного комунального комерційно-інформаційного центру "Іскра", який знаходиться за адресою АДРЕСА_16 , на земельній ділянці 826 кв.м., а покупець зобов`язується його прийняти.

Згідно пункту 2 договору покупець зобов`язаний внести 3 208 (три мільярди двісті вісім) мільйонів карбованців за придбаний об`єкт протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору.

Розрахунки за об`єкт приватизації здійснюється таким чином: власні кошти покупця в сумі 8 мільйонів карбованців. Кошти іменними приватизаційними готівковими сертифікатами в сумі 3200 (три мільярди двісті) мільйонів карбованців перераховуються з позабалансового рахунку покупця №9946.

З даних підписного листа учасників товариства покупців членів трудового колективу на придбання об`єкта приватизації Державного комунального комерційно-інформаційного центру "ІСКРА" убачається, що у придбанні вказаного комплексу взяло участь 69 осіб. Серед вкзааних осіб наявні ОСОБА_1 із часткою суми коштів 8 000 000 (вісім мільйонів) карбованців власні кошти, та 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) карбованців у вигляді приватизаційних готівкових сертифікатів, що становить 1,8% частки суми коштів (том 2 а.с.80).

Також у переліку осіб наявна позивачка ОСОБА_2 із часткою суми коштів 1,56%, що складаються із 50 000 000 (п`ятдесяти мільйонів) карбованців приватизаційними готівковими сертифікатами (том 2 а.с. 85).

Згідно даних установчого договору про створення закритого акціонерного товариства "Ніжинський торговий дім "ІСКРА" від 30 жовтня 1996 року убачається, що громадяни, серед яких і позивач та відповідач, підписавши цей договір, домовилися про створення закритого акціонерного товариства «Ніжинський торговий дім «ІСКРА» шляхом об`єднання майна, придбаного згідно договору купівлі-продажу державного майна №47 від 28 червня 1996 року та акту приймання-передачі від 30 липня 1996 року (том 2 а.с. 90).

З даних вказаного установчого договору убачається, що для забезпечення діяльності товариства створювався статутний фонд, що становив на час його підписання 3 208 000 000 (три мільярди двісті вісім мільйонів) карбованців. До цього статутного фонду відповідачем внесено 58 000 000 (п`ятдесят вісім мільйонів) карбованців, що становило 58 акцій, позивачем - 50 000 000 (п`ятдесят мільйонів) карбованців, що становило 50 акцій (том 2 а.с. 97, 101).

Згідно даних свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів № 27/24/1/97 від 27 червня 1997 року Територіальним відділенням Чернігівської області Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку засвідчено випуск ЗАТ «Ніжинський торговий дім «ІСКРА» простих іменних акцій у кількості 3 208 штук на суму 32 080 грн (том 2 а.с. 110).

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. Статуту, затвердженого загальними зборами ЗАТ «НТД «ІСКРА» 14 квітня 2004 року, статутний капітал товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій. На момент заснування товариства кількість акцій, що купувалися засновниками, та їхня частка у статутному капіталі склала:

Статутний фонд АТ складає 32 080 (тридцять дві тисячі вісімдесят) гривень.

Статутний фонд розподілено на 3 208 (три тисячі двісті вісім) простих іменних акцій номінальною вартістю 10 (десять) гривень кожна, які розподіляються між засновниками наступним чином:

Статутний фонд сформовано за рахунок внесків засновників у вигляді майна, вартість якого визначена в договорі купівлі-продажу державного майна №47 від 28 червня 1996 року між організацією покупців та представництвом Фонду державного майна в м. Ніжині і Ніжинському районі.

Засновники товариства повинні внести до дня скликання установчих зборів не менше 50 відсотків номінальної вартості акцій (том 2 а.с. 115).

19 квітня 2011 року загальними зборами акціонерів товариства затверджено статут у новій редакції, відповідно до якого найменування товариства змінено на Приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім «ІСКРА», а скорочено - ПрАТ «НТД «ІСКРА» (том 2 а.с. 129).

Згідно пунктів 4.1. - 4.3. цього статуту акція товариства посвідчує корпоративні права акціонера цього акціонерного товариства. Всі акції товариства є іменними і простими. Акції товариства існують виключно в бездокументарній формі. Загальна номінальна вартість випущених акцій становить статутний капітал товариства.

Відповідно до пункту 5.1.1. статуту статутний капітал товариства становить 32 080 (тридцять дві тисячі вісімдесят) гривень та утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій. Вкладом до статутного капіталу товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Згідно пункту 5.1.2. статутний капітал розподілений на 3 208 (три тисячі двісті вісім) простих іменних акцій номінальною вартістю 10,00 грн. кожна (том 2 а.с. 135).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 2 158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) штук іменних акцій, емітентом яких є приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім ІСКРА» ідентифікаційний код юридичної особи: 21392205 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21), номінальною вартістю одного цінного паперу ? 10 гривень, загальною вартістю пакету акцій у розмірі 21 580 грн; визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності за кожним на частину 2 158 (двох тисяч сто п`ятдесяти восьми) штук іменних акцій, емітентом яких є приватне акціонерне товариство «Ніжинський торговий дім ІСКРА» ідентифікаційний код юридичної особи: 21392205 (місцезнаходження за адресою: Чернігівська область, м. Ніжин, провулок Урожайний, буд. 21), номінальною вартістю одного цінного паперу ? 10 гривень, загальною вартістю пакету акцій у розмірі 21 580 грн, суд першої інстанції виходив з того, що спірні акції є іменними, тобто персоніфікують права особи, яка є їх власником, а право акціонера є корпоративним, і надає йому право на участь в управлінні приватним акціонерним товариством, відтак сторони не можуть набути право власності на такі іменні акції у порядку поділу спільного сумісного майна.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки такі ґрунтуються на вимогах закону та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Відповідно до статті 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

Відповідно до частини 1 статті 197 ЦК України до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером).

Закон України "Про акціонерні товариства" визначає корпоративні права як сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання в рішенні суду першої інстанції на Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок», який втратив чинність, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, відтак відхиляються апеляційним судом.

Ураховуючи наведене, є правильним висновок суду в тій частині, що спірні акції є іменними, тобто персоніфікують права особи, яка є їх власником, а право акціонера є корпоративним, і надає йому право на участь в управлінні приватним акціонерним товариством, відтак сторони не можуть набути право власності на такі іменні акції у порядку поділу спільного сумісного майна.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування наведеного висновку суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги в частині вимог щодо поділу частки 96,47% в розмірі 820 000 грн, що внесені ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», в рівних долях між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 410 000 грн., що становить частку внесену ОСОБА_1 як внесок до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Згідно даних протоколу №1 від 27 травня 2013 року установчих зборів засновників (учасників) ТОВ "Будмаркет "ІСКРА" створено товариство з обмеженою відповідальністю «Будмаркет «ІСКРА», затверджено статут цього товариства, обрано органи управління, визначено місцезнаходження, статутний (складений) капітал в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

Згідно даних протоколу засновниками та учасниками товариства стали ОСОБА_1 з розміром частки статутного (складеного) капіталу 70%, ОСОБА_2 з розміром частки 15 % та ОСОБА_3 з розміром частки 15 % (том 2 а.с. 165).

Згідно даних протоколу №3 зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Будмаркет "ІСКРА" від 29 вересня 2016 року убачається, що рішенням зборів прийнято рішення про збільшення статутного капіталу товариства до 850 000 (вісімсот п`ятдесяти тисяч) грн за рахунок внесення відповідачем додаткового вкладу за рахунок власних коштів у грошові формі у розмірі 750 000 (сімсот п`ятдесяти тисяч) грн. Учасники дійшли згоди, що частки кожного з них у статутному капіталі товариства змінилися: частка відповідача становить 96,7406 % від статутного капіталу та складає 820 000 (вісімсот двадцять тисяч) грн, частка позивача - 1,7647 % та складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн, частка ОСОБА_3 - 1,7647 % та складає 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн (том 2 а.с. 169).

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині , суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Будмаркет "ІСКРА" було створено за безпосередньої участі відповідача та позивачки та кожен із подружжя є учасником цього товариства із визначеною часткою; стягнення на користь одного з подружжя половини внеску у статутний капітал не ґрунтується на вимогах закону.

У постанові від 10 квітня 2024 року у справі №760/20948/16 Велика Палата Верховного Суду вказала на такі висновки:

«Товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (частина перша статті 12 Закону України «Про господарські товариства» у вказаній редакції). Аналогічна норма передбачена частиною першою статті 115 ЦК України.

Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом (абзац четвертий частини другої статті 148 ЦК України у вказаній редакції).

Учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом (пункти «б» та «д» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства» у вказаній редакції).

У разі внесення одним із подружжя як вкладу у статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю коштів, які є спільною сумісною власністю, вказане товариство стає їх власником. Натомість особа, яка внесла вклад у статутний капітал товариства набуває право на частку учасника цього товариства.

Інший з подружжя, який був співвласником коштів, внесених у статутний капітал товариства з метою захисту свого права при поділі їх спільного сумісного майна набуває право вимагати виплати вартості частки члена подружжя у статутному капіталі. Водночас як учасник товариства, який вносить спільне сумісне майно у статутний капітал цього товариства, так інші його учасники мають розуміти наслідки у випадку ухвалення рішення про виплату вартості частки члена подружжя у статутному капіталі».

Тобто, Верховний Суд виснував, що виплата частки у статутному капіталі є відмінною від виплати половини внеску засновника у статутний капітал цього товариства, а вимог про стягнення вартості частки у статутному капіталі у цьому провадженні не заявлено.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення половини внеску у статутний капітал.

Посилання апеляційної скарги на те, що позиція позивачки підтверджується висновками Верховного Суду в аналогічних справах №6-39503св12, 6-39768ск12,6-49553св12, 6-23274св13,6-38503св14,6-3283св14, відхиляються апеляційним судом, оскільки скаржником наведено посилання не на постанови Верховного Суду, а на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які були постановлені у справах, обставини яких не є тотожними обставинам у справі, що переглядається апеляційним судом.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд робить висновок про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 , підписаної адвокатом Кучерявим О. П.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 2 цієї статті розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України унормовано, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалюючи рішення в частині розподілу судових витрат, суд першої інстанції стягнув частково витрати сплаченого судового збору у розмірі 8000 грн та частково компенсацію оплати правової допомоги у розмірі 25 000 грн.

Окрім того, ухвалою від 5 листопада 2024 року суд відмовив у задоволенні заяви адвоката Луєнка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу понесених відповідачем витрат на проведення експертизи та професійну правничу допомогу адвоката, вказавши, що розподіл судових витрат здійснено пропорційно заявленим позовним вимогам.

З матеріалів справи установлено, що за подачу позовної заяви позивачкою сплачено 11 350,00 гривень судового збору, що підтверджується даними квитанції №6448364 від 13 березня 2021 року (том 1 а.с. 1).

Крім цього, 24 квітня 2024 року позивачкою здійснено доплату судового збору на суму 2 070,00 гривень у зв`язку із збільшенням позовних вимог (том 3 а.с. 152).

Отже, загальний розмір сплаченого позивачкою судового збору становить 13 420,00 гривень.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та земельно-технічної експертизи (том 2 а.с. 61-64).

З даних листа Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3538-3539/21-24 від 16 липня 2021 року убачається, що загальна вартість проведення експертизи у справі №740/1650/21-ц становить 7 550,84 гривень (в тому числі 3 432,20 гривень - проведення автотоварознавчої експертизи, 4 118,64 гривень - проведення оціночно-земельної експертизи).

Відповідно до даних платіжної інструкції №0.0..1 від 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 за проведення експертизи згідно рахунку №2527 від 16 липня 2021 року сплачено 7 550,84 гривень (том 4 а.с. 11).

Установлено, що згідно повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-оціночної експертизи у цивільній справі №740/1650/21 така не була проведена (том 3 а.с. 192-194).

Разом з цим, матеріали цивільної справи містять висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №740/1650/21 (том 3 а.с. 36-39).

Крім цього, вказаний висновок ураховано судом першої інстанції під час вирішення спору.

Ураховуючи, що земельно-оціночної експертиза у справі не була проведена, колегія суддів не убачає підстав для розподілу її вартості (4 118,64 гривень).

За результатами розгляду позовних вимог такі задоволено на 50%, виходячи з такого розрахунку.

Із матеріалів справи та оскаржуваного рішення убачається, що позивачка звернулась до суду про поділ майна подружжя загальна вартість якого становить 31 723 382,00 гривень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зробив висновок про наявність підстав для поділу майна на загальну суму 15 881 042,00 гривень, що становить 50% від вартості заявленого ОСОБА_2 до поділу майна.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, слід стягнути 6 710,00 гривень (13 420,00 гривень х 50%).

Ураховуючи, що розподілу підлягає лише вартість проведеної автотоварознавчої експертизи із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 716,10 гривень (3 432,20 х 50%).

За змістом частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Ураховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд уважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції 4 993,90 грн (6 710,00 грн - 1 716,10 грн), застосувавши принцип взаємозаліку.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає, що позивачкою заявлено до відшкодування 30 000 гривень, а відповідачем 43 000 гривень.

Ураховуючи наведений вище принцип розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивачки на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню 15 000 гривень.

Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції надано Договір №21/04/1 від 5 квітня 20221 року та додаткову угоду №1 про погодження розміру гонорару від 5 квітня 2021 року, акт про надану правничу допомогу детальний опис робіт, виконаних адвокатом, копію квитанції до прибуткового касового ордеру (том 4 а.с. 11 зворот - 14).

Із даних додаткової угоди №1 про погодження розміру гонорару від 5 квітня 2021 року убачається, що сторони визначили гонорар за ведення справи в суді першої інстанції в розмірі 30 000 гривень. При цьому, апеляційний суд зазначає, що вказане охоплює ознайомлення з матеріалами справи, надання клієнту консультацій, складання відзиву та заяв, а виокремлення цих дій як самостійного виду адвокатських послуг є необґрунтованим.

Отже, ураховуючи положення статті 141 ЦПК України з позивачки на користь відповідача за надання професійної правничої допомоги в суді першої інстанції підлягає стягненню 15 000 гривень.

Ураховуючи положення частини 10 статті 141 ЦПК України сторони звільняються від обов`язку сплачувати один одному компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, отже, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат та ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , підписану адвокатом Кучерявим Олександром Петровичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Луєнком Юрієм Васильовичем, на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат та ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення такого змісту.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції 4 993,90 гривень.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2024 року в іншій оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повнупостанову складено 10 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова