Справа № 502/2741/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без повідомлення (виклику) сторін

за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ

«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»

до

ОСОБА_1

про

стягнення заборгованості за кредитними договорами

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 44640-02/2024 від 26.02.2024 р.

20.06.2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20062024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: - 8000 гривень заборгованість за основною сумою; - 23200 гривень заборгованості за відсотками - всього 31200 гривень заборгованості.

Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 7624037 від 26.02.2024 р.

27.09.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20062024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: - 6700 гривень заборгованість за основною сумою; - 17688 гривень заборгованості за відсотками; 5963 гривень заборгованості за пенею, штрафами - всього 30 351 гривень заборгованості.

Зважаючи на вищевказане представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами та стягнути суму судового збору.

26 лютого 2025 року Кілійським районним судом Одеської області винесено заочне рішення у справі, яким позов задоволено повністю.

11.03.2025 року представником відповідачем подано заяву про перегляд вказаного заочного рішення від 26.02.2025 року.

12.03.2025 року суддею Кілійського районного суду Одеської області Маслениковим О.А. постановлено ухвалу про призначення розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення Кілійського районного суду Одеської області в цивільній справі № 502/2741/24.

26.03.2025 року Кілійським районним судом Одеської області постановлено ухвалу за яким, заочне рішення, ухвалене Кілійським районним судом Одеської області 26.02.2025 р. в цивільній справі № 502/2741/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

28.03.2025 р. відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуває на військовій службі у військовій частині № НОМЕР_1 від 02.10.2023 року по теперішній час. Тому на момент виконання бойових завдань, було пошкоджено службовий автомобіль, та вищевказані грошові кошти дійсно бралися ним для вирішення службових питань, а саме на ремонт вказаного автомобіля. Далі їхній підрозділ змінив локацію, та виконував бойові завдання в місцях де не унеможливлювалось здійснювати мобільні дзвінки, та користуватися мобільним інтернетом, тобто мобільний зв`язок, та інтернет був повністю відсутній. В подальшому на його вказаний мобільний номер телефону не надходили ніякі дзвінки з приводу заборгованості. З позовними вимогами згодний частково, а саме за кредитним договором № 20062024 від 20.06.2024 року з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» в сумі - 8000 грн, та між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № 7624037 від 26.02.2024 року, заборгованість складає в сумі 6700 грн., здійснити оплату за вказаними договорами та сумами - згодний. Просить суд при винесені рішення врахувати його право на закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їхніх сімей» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти звільнені від сплати відсотків по своїх кредитних зобов`язаннях ст.14 ч. 15, а також, відповідно до ЗУ «Про судовий збір» про звільнення його від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій.

14.03.2025 р. відповідачем надано заяву, за якою він просив розглянути справу без його участі, та підтримав зміст наданого раніше відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та відзив, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 44640-02/2024 від 26.02.2024 р.

20.06.2024 р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20062024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: - 8000 гривень заборгованість за основною сумою; - 23200 гривень заборгованості за відсотками - всього 31200 гривень заборгованості.

Між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір: № 7624037 від 26.02.2024 р.

27.09.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20062024 у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу право грошової вимоги від боржників з якими було укладено кредитні договори з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: - 6700 гривень заборгованість за основною сумою; - 17688 гривень заборгованості за відсотками; 5963 гривень заборгованості за пенею, штрафами - всього 30 351 гривень заборгованості.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за 2 договорами складає 61 551 гривень.

Згідно довідки ВЧ НОМЕР_2 № 301 від 30.08.2024 р. ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 02.10.2023 р.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 № 24 від 22.01.2025 р. ОСОБА_1 дійсно в період з 13.12.2023 р. по 12.04.2024 р. брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в складі сил та засобів оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та сил та засобів повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " угруповання сил і засобів Повітряних Сил Збройних Сил України в Одеській області.

З посвідчення серії НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ "Приватбанк" 30.05.2025 р. було надано відповідь в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 (ІВАN НОМЕР_5 ). Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_4 за період 26.02.2024-29.02.2024 - рр.: фінансовий номер телефону: НОМЕР_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «Споживчий центр».

Стосовно вимоги відповідача щодо звільнення його від нарахованих відсотків суд виходить з наступного.

Згідно з п. 19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля», а також доповнено словами "а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави".

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014№303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

З огляду на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором.

При цьому п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21.

Застосування приписів п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.

Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України та учасника бойових дій, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом та комісії.

Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №44640-02/2024 від 26.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість яка складається з: - 8000 гривень заборгованість за основною сумою; - 23200 гривень заборгованості за відсотками - всього 31200 гривень заборгованості.

Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №7624037 від 26.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість яка складається з: - 6700 гривень заборгованість за основною сумою; - 17688 гривень заборгованості за відсотками; 5963 гривень заборгованості за пенею, штрафами - всього 30 351 гривень заборгованості.

Отже, суд за результатами розгляду справи приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягає стягненню лише тіло кредиту за кредитним договором №44640-02/2024 від 26.02.2024 року у розмірі 8000,00 грн. та за кредитним договором №7624037 від 26.02.2024 року у розмірі 6700,00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення відсотків та комісії, не підлягають задоволенню, оскільки на ОСОБА_1 поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом та комісії.

З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не ґрунтується на вимогах даного закону так, як згідно вказаного пункту звільняться від сплати судового збору учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, а в даному випадку, на розгляді, перебуває справа про стягнення кредитної заборгованості та не пов`язана з порушенням прав учасника бойових дій.

Враховуючи положення ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 723,09 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» /, юридична адреса: 01032 м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_8 в АТ «ТАСкомбанк», - 8000 гривень за кредитним договором № 44640-02/2024 від 26.02.2024 р., 6700 гривень за кредитним договором № 7624037 від 26.02.2024 р. та 723,09 гривень судових витрат, всього 15 423,09 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников