Провадження № 2/522/1611/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, у якій позивач просить визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 ; визнати машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 25,9 кв.м., розташоване в паркінгу за адресою: АДРЕСА_2 , особистою приватною власністю ОСОБА_1 ; визнати 1/3 частку сараю, загальною площею 29,7 кв.м., розташованого у дворі будинку АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що 17.04.2010 між сторонами був зареєстрований шлюб, який у подальшому був розірваний рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2023. Під час перебування у шлюбу з відповідачем, а саме 21.11.2016 позивач зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006, акту приймання-передачі нерухомого майна № 326 від 16.11.2016; машиномісце № НОМЕР_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору про дольову участь у будівництві паркінгу № 4 від 09.01.2006, акту приймання-передачі нерухомого майна № 4 від 16.11.2016. Вважає, що зазначене майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки договори про дольову участь у будівництві житла та про дольову участь у будівництві паркінгу були укладені в 2006 році. Позивач виконав зобов`язання з оплати вартості житла та паркінгу у 2006 році. У подальшому права та зобов`язання інвестора по вказаним договорам були передані ОСОБА_3 11.02.2015 рішенням Апеляційного суду Одеської області залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 1522/25927/12 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Берег-Будгруп» та ОСОБА_3 про визнання недійсними додаткових угоди до договорів про дольову участь у будівництві. Зазначає, що обставини щодо укладення договору інвестування будівництва та оплати по договору встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси та не підлягають доказуванню. Право власності на 1/3 частку сараю було зареєстровано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2007 № 2-3340/2007. Тому вважає вказане майно особистою власністю ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою від 13.08.2024 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особисто приватною власністю в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначене на 11.09.2024.

У підготовче засідання 11.09.2024 учасники справи не з`явились. Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з неотриманням судової повістки та копії позовної заяви. У зв`язку з неявкою учасників справи, а також з метою забезпечення права відповідача на подання відзиву на позовну заяву, підготовче засідання відкладено на 16.10.2024.

У підготовче засідання 16.10.2024 з`явився представник позивача адвокат Дорошенко С.О. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви та клопотання не подавав. У зв`язку з неявкою відповідача підготовче засідання відкладено на 03.12.2024.

У підготовче засідання 03.12.2024 з`явився представник позивача адвокат Дорошенко С.О. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Представнику відповідача судова повістка про розгляд справи доставлена до його електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» 21.10.2024. 02.12.2024 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням позовної заяви. За клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 19.12.2024.

Поштові відправлення з позовною заявою та повістками направлялись відповідачу на адресу реєстрації, а також адресу фактичного проживання, зазначену відповідачем, однак вони повернулись до суду не врученими із позначкою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, вважається днем вручення судової повістки.

З метою забезпечення права відповідача на подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з тим, що попри направлення судом позовної заяви поштою, відповідач та його представник позовну заяву з додатками не отримали, позивач та представник позивача правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористались, у підготовчі засідання не з`являлись, позовна заява з додатками, заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками, позовна заява (уточнена) надіслана до електронного кабінету представника відповідача адвоката Судакова В.В. у підсистемі «Електронний суд». Документи доставлено до електронного кабінету 03.12.2024.

У підготовче засідання 19.12.2024 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Судаков В.В. У підготовчому засіданні 19.12.2024 представник відповідача адвокат Судаков В.В. заявив відвід головуючому судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою від 19.12.2024 у задоволенні заяви представника відповідача про відвід головуючому судді Чорнусі Ю.В. у цивільній справі № 522/11663/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено. Представник позивача заявив клопотання про витребування доказів. Відповідач та його представник зазначили про неможливість надати пояснення щодо заявленого клопотання, у зв`язку з тим, що відповідач особисто не отримала примірник позовної заяви, просили відкласти розгляд справи Розгляд справи відкладено на 22.01.2025.

У підготовче засідання 22.01.2025 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., представник відповідача адвокат Судаков В.В. Представник позивача повторно заявив клопотання про витребування доказів. Представник відповідача заявив клопотання про направлення матеріалів цивільної справи № 522/11663/24 для сумісного розгляду з цивільною справою № 522/410/25, яка перебуває на розгляді у судді Донцова Д.Ю.

Ухвалою суду від 22.01.2025 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Судакова В.В. про передання матеріалів справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю для сумісного розгляду з матеріалами справи № 522/410/25 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя - відмовлено. У задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовлено. За клопотанням представника позивача та представника відповідача у підготовчому засіданні оголошена перерва до 27.02.2025 у зв`язку з необхідністю подання суду доказів.

У підготовче засідання 27.02.2025 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., представник відповідача адвокат Судаков В.В. Представник позивача адвокат Дорошенко С.О. заявив клопотання про закриття підготовчого провадження, представник відповідача адвокат Судаков В.В. заявив клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 27.02.2025 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі відмовлено. Представник відповідача заперечував проти закриття підготовчого провадження, посилаючись на те, що йому потрібний час для підготовки до справи у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалось у зв`язку з неявкою відповідача, за клопотаннями відповідача та представника відповідача. Позовна заява з додатками та позовна заява (уточнена) з додатками надіслана до електронного кабінету представника відповідача адвоката Судакова В.В. у підсистемі «Електронний суд» та згідно відомостей, наявних у справі, доставлена до електронного кабінету представника відповідача 03.12.2024. Позовна заява з додатками направлялась за адресою фактичного провживання відповідача та адресою місця реєстрації відповідача. Відповідач та представник відповідача не скористались правом на подання відзиву на позовну заяву, а також подання доказів на обґрунтування заперечень проти позовної заяви, не повідомили суд про наявність непереборних об`єктивних перешкод для подання відзиву, а також доказів у справі у встановлені чинним законодавством строки.

Ухвалою суду від 27.02.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 08.04.2025.

У судове засідання 08.04.2025 учасники справи не з`явились. Відповідач та представник відповідача подали клопотання про відкладення розгляд справи, у зв`язку із зайнятістю представника відповідача у іншій справі. Розгляд справи відкладено на 24.04.2025.

У судове засідання 24.04.2025 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., представник відповідача адвокат Судаков В.В. Від відповідач надійшла заява про поновлення строку на подачу відзиву на позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності та клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 24.04.2025 у задоволенні заяви про поновлення строку на подачу відзиву на позов відмовлено. Ухвалою, постановленою у судовому засіданні без оформлення окремого документа, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.

У судовому засіданні 24.04.2025 суд розпочав розгляд справи по суті. Представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на доводи, наведені у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, правом на подання відзиву у встановлені строки не скористався, усно зазначив, що право власності виникає з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація і виникнення права власності відбулось під час шлюбу, спірне майно є спільною власністю подружжя не залежно від розміру внеску кожного з подружжя. У зв`язку із закінченням робочого дня у судовому засіданні оголошена перерва до 28.04.2025.

У судове засідання 28.04.2025 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., представник відповідача адвокат Судаков В.В. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08.05.2025.

Ухвалою суду від 08.05.2025 поновлено судовий розгляд справи, у зв`язку з необхідністю з`ясувати обставини щодо моменту укладення та розірвання шлюбу, а також щодо зміни площі спірної квартири. Судове засідання у справі призначено на 13.05.2025.

12.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача про витребування доказів, у якому він просив витребувати від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради засвідчені копії: реєстраційної справи за № 101 про реєстрацію права власності 21.11.2016 року ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 95,69 кв.м.; всі реєстраційні відомості (реєстраційні дії різних реєстраторів на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 95,69 кв.м.,) з моменту набуття права власності ОСОБА_1 з 2016 року по теперішній час, станом на січень 2025 року. Витребувати від ТОВ «Берег-Будгруп Акт прийому передачі від 15.04.2016 року на нежитлове приміщення, який укладено між ОСОБА_1 та ООО «Берег Стройгрупп» на нежитлове приміщення в житловому будинку, розташованого у АДРЕСА_5 , нежитлове приміщення № 8/1,на першому поверсі, загальна площа 23,2 кв.м.; всі наявні письмові відомості на підставі яких документів ОСОБА_1 набув майнові права на квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа 95,69 кв.м., у період з 17.04.2010 року по теперішній час.

13.05.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому представник також просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, а також розглянути справу за його відсутності.

У судове засідання 13.05.2025 учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду від 13.05.2025 клопотання представника відповідача - адвоката Судакова В.В. про витребування доказів задоволено частково. Витребувано від Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчені копії реєстраційної справи на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. У задоволенні іншої частини клопотання відмовлено. Розгляд справи відкладено на 28.05.2025.

21.05.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання, у якому викладені письмові пояснення щодо моменту розірвання шлюбу між сторонами, а також заперечення проти заперечень представника позивача щодо витребування письмових доказів.

23.05.2025 до суду від Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли матеріали, витребувані ухвалою від 13.05.2025.

Судове засідання 28.05.2025 відкладено на 03.06.2025, у зв`язку з перебуванням судді на тренінгу для суддів місцевих загальних та адміністративних судів.

У судове засідання 03.06.2025 з`явились представник позивача адвокат Дорошенко С.О., представник відповідача адвокат Судаков В.В. Представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів, не зазначивши які саме докази він просить витребувати та від кого, а також для з`ясування якої саме обставини. У задоволенні клопотання відмовлено.

На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 04.06.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, наявні у справі, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, визначаються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ч. 2-3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦПК України).

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 17.04.2010. Відповідач змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Рішенням Приморського районного суду у м. Одесі від 18.04.2023 у справі № 522/10698/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.09.2023, розірвано шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , зареєстрований 17.04.2010 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 255 /а.с. 129-130 том 2/. Рішенням суду встановлено, що сторони з 2018 року проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують.

09.01.2006 між ТОВ «Берег-Будгруп» (іменоване надалі «Підприємство») та ОСОБА_1 (іменований надалі «Пайщик») укладено договір про дольову участь у будівництві житла № 326 (далі договір № 326), згідно п. 1.1. якого Підприємство здійснює згідно проекта будівництво житлового будинку по АДРЕСА_5 (далі Житловий будинок).

Згідно п. 2.1. Договору № 326 Пайщик зобов`язується прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 .

Підприємство зобов`язується здійснити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 і після здачі цього житлового будинку в експлуатацію передати пайщику 3 кімнатну квартиру АДРЕСА_8 згідно акта приймання-передачі, вартість якої визначається цим договором.

Пунктом 4.1. Договору № 326 визначена загальна вартість 95,69 кв.м. загальною площею набутої квартири складає 517060,92 гривен (по курсу НБУ за 1 долар США 5,05 грн. на момент укладення цього договору від 09.01.2006), що еквівалентно 102388,3 дол США.

Згідно додатку № 1 до Договору № 326 сторонами погоджений графік оплати: дата 28.07.2006 50000,00 еквівалент дол. США, 18.08.2006 52388,30 еквівалент дол. США.

09.01.2006 між ТОВ «Берег-Будгруп» (іменоване надалі «Підприємство») та ОСОБА_1 (іменований надалі «Пайщик») укладено договір про дольову участь у будівництві паркінга № 4 (далі договір № 4), згідно п. 1.1. якого підприємство здійснює згідно проекта будівництво паркінга по вул. Педагогічній, 21, в місті Одесі.

Згідно п. 2.1. Договору № 4 пайщик зобов`язується прийняти дольову участь у будівництві паркінга, а підприємство здійснює його будівництво.

Пунктом 4.1. Договору № 4 визначена загальна вартість машиномісця - 100495 гривень.

Згідно додатку № 1 до Договору № 4 сторонами погоджений графік оплати: дата 28.07.2006 2000,00 еквівалент дол. США, 18.08.2006 17900,00 еквівалент дол. США.

18.08.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір кредиту № 2006/13-2.06/719, відповідно до п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 70288 доларів США, зі сплатою 12,25 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з вресеня 2006 року по липень 2021 року щомісячно рівними частками по 390 (триста дев`яносто) доларів США; в серпні 2021 року 478 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 17 серпня 2021 року, надалі за текстом «Кредит», на умовах, визначених цим договором /а.с. 19-23 том 2/.

Згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступні цілі: фінансування інвестування житла трьохкімнатної квартири, загальною площею 95,69 квадратних метрів, житловою площею 51,86 квадратних метрів, що знаходиться на 9 поверсі, та будується за адресою: АДРЕСА_7 , відповідно до договору № 326 про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006, що укладений між позичальником та ТОВ «Берег-Будгруп», та машино-міста в паркінгу за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до договору № 4 про дольову участь в будівництві паркінга від 09.01.2006 року, що укладений між позичальником та ТОВ «Берег-Будгруп».

18.08.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Іпотекодердатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір, згідно п. 1.1. якого Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту № 2006/13-2.06/719 від 18.08.2006 року, укладеним між Іпотекдержателем та Іпотекодавцем, майнові права на незакінчену будівництвом трьохкімнатну квартиру, загальною площею 95,69 квадратних метрів, житловою площею 51,86 квадртаних метрів, що будується на 9 поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_5 . 18.08.2006 договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. та зареєстровано в реєстрі за № 1538 /а.с.24-27 том 2/.

Згідно довідки вих. № 10.5.1-17/96-3419 від 26.10.2009, виданої АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 , станом на 26.10.2009 зобов`язання згідно з договором кредиту № 2006/13-2.06/719 від 18.08.2006, укладеного з ООФ АКБ «Укрсоцбанк», виконані достроково та в повному обсязі /а.с. 28 том 2/.

10.12.2009 між ТОВ «Берег-Будгруп» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 3 до договору № 326 «Про дольову участь будівництва житла» від 09.01.2006 року про внесення змін, згідно п. 5 якої всі грошові кошти в розмірі 517060,92 гривень, внесені ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ТОВ «Берег-Будгруп» в рахунок інвестування трьохкімнатної квартири АДРЕСА_9 , рахувати як внесеними громадянином України ОСОБА_3 .

Також 10.12.2009 між ТОВ «Берег-Будгруп» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 4 «Про дольову участь будівництва паркінгу» від 09.01.2006 року про внесення змін, згідно п. 5 якої всі грошові кошти в розмірі 100495,00 гривень, внесені ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ТОВ «Берег-Будгруп» в рахунок інвестування машино-місця № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , рахувати як внесеними громадянином України ОСОБА_3 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2014 у справі № 1522/25927/12 /а.с. 16-40 том 1/ за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп», ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_13 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_14 , про визнання недійсним додаткових угод, визнання майнових прав та відшкодування збитків позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема:

визнано додаткову угоду № 3 до договору № 326 «про дольову участь у будівництві житла» від 09.01.2006 року про внесення змін, укладену 10.12.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» (), в особі генерального директора Веселова Сергія Робертовича, діючого на підставі Статут та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , недійною, в момент її вчинення;

визнано додаткову угоду № 1 до договору № 4 «про дольову участь у будівництві паркінга» від 09.01.2006 року про внесення змін, укладену 10.12.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег_Будгруп» (), в особі генерального директора Веселова Сергія Робертовича, діючого на підставі Статуту та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , недійсною, в момент її вчинення;

визнано договір № 326 «Про дольову участь у будівництві житла» укладеного 09.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» (), в особі генерального директора Веселова Сергія Робертовича, та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який прийняв участь в фінансуванні будівництва 3-х кімнатної квартири під АДРЕСА_10 , дійсним;

визнано договір № 4 про дольову участь у будівництві паркінгу, укладеного 09.01.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» (код ЄРПОУ: 32432565) та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який прийняв участь у фінансуванні будівництва паркінгу, а саме машино-місця № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , дійсним;

визнано за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 майнові права на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_11 ;

визнано за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , майнові права на машино-місце № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;

зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» (), на протязі двох календарних місяців з моменту введення житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 в експлутатацію державною приймальною комісією, передати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_11 ;

зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» (код ЄДРПОУ: 32432565), на протязі двох календарних місяців з моменту введення житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 в експлутатацію державною приймальною комісією, передати ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , машино-місце № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 (провадження № 22-ц/785/1432/15) /а.с. 41-53 том 1/ апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп» - ОСОБА_15 та ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2014 в частині зобов`язання та стягнення з ТОВ «Берег-Будгруп» та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 3 660 553,51 грн., що за курсом Національного Банку України станом на 25.11.2014 року еквівалентно 244576,6 доларам США, виходячи з курсу валют 14,9669 гривень за 1 долар США скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.11.2014 у справі № 1522/25927/12 встановлені такі обставини:

-09.01.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп», іменуєме «Підприємство», , та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який не є суб`єктом підприємницької діяльності, іменуємий у подальшому «Пайщик», укладений договір № 326 про дольову участь у будівництві житла;

-згідно п. 2.1. договору Пайщик зобов`язується прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , а Підприємство зобов`язується вчинити будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_12 , та після здачі цього житлового будинку в експлуатацію передати Пайщику трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_8 згідно акту прийому-передачі, вартість якої встановлена цим Договором (п. 2.2.);

-згідно п. 4.1. Договору, загальна вартість 95,69 кв.м. загальної площі придбаної квартири складає 517.060,92 гривень, що по курсу НБУ з 1 1 долар США - 5,05 грн. на момент укладення вказаного договору від 09.01.2006 року, еквівалентно 102.388,3 доларів США /а.с.25 том 1/;

-09.01.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп», , та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , який не є суб`єктом підприємницької діяльності, укладений договір № 4 про дольову участь у будівництві паркінгу;

-згідно п. 2.1. договору Пайщик зобов`язується прийняти дольову участь у будівництві машино-місця у паркінгу, а Підприємство здійснює його будівництво.

-згідно п. 3.1., загальна вартість придбаного машино-місця складає 100.495 гривень (по курсу НБУ за 1 долар США 5,05 грн. на момент укладення цього договору), що еквівалентно 19.900 доларів США /а.с.26 том 1/.

- ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання та сплатив на користь ТОВ «Берег-Будгруп» за договором за № 326 та № 4 про дольову участь у будівництві житла та паркінгу відповідні грошові суми, про що свідчать надані суду картка по контрагенту ОСОБА_1 /дол.участь/ від 01.01.2004 року -31.03.2013 з якої вбачається приход у сумі 100.495,00 гривень та 517.060,92 гривень, що сплачені 28.07.2006 року та 18.08.2006 року за договорами /а.с.26 том 1/.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73638309, сформованого 22.11.2016, право власності на квартиру, загальною площею (кв.м.): 95,9, житловою площею (кв.м.): 50,2, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, зареєстроване за ОСОБА_1 . Підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 326, виданий 16.11.2016, видавник: ОК «Граніт», ОСОБА_1 технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 17.11.2016, видавник: ПП «Одеське БТІ», свідоцтво, серія та номер : 4, виданий 09.01.2006, видавник: ОК «Граніт»; довідка, серія та номер: 09/11/16-1, виданий 09.11.2016, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп», договір про дольову участь у будівництві житла, серія та номер: 326, виданий 09.01.2006, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп», ОСОБА_1 .

Судом досліджені матеріали реєстраційної справи 101, у якій містяться копії документів, які стали підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема: свідоцтво № 4 від 09.01.2006, видане Обслуговуючим кооперативом «Граніт»; договору № 326 про дольову участь будівництва житла від 09.01.2006, укладений між ТОВ «Берег-Будгруп» та ОСОБА_1 ; довідка вих. № 09/11/16-1 від 09.11.2016, видана ТОВ «Берег-Будгруп» про оплату ОСОБА_1 у повному обсязі сум, які підлягають сплаті за договором дольової участі у будівництві житла; акт приймання-передачі квартири від 16.11.2016, технічний паспорт на квартиру від 17.11.2016.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73639626, сформованого 22.11.2016, право власності на машиномісце, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстарційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, зареєстроване за ОСОБА_1 . Підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 4, виданий 16.11.2016, видавник: ОК «Граніт», ОСОБА_1 технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 17.11.2016, видавник: ПП «Одеське БТІ», свідоцтво, серія та номер : 326, виданий 09.01.2006, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп», ОСОБА_1 ; довідка, серія та номер: 09/11/16-2, виданий 09.11.2016, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп».

Досліджені докази є належними, допустимим та у своїй сукупності достатніми для висновку, що ОСОБА_16 набув право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та на машино-місце, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстарційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, за особисті кошти, на підставі правочинів, укладених та оплачених позивачем до реєстрації шлюбу з відповідачем. Вартість зазначеного нерухомого майна згідно договорів № 326 та № 4 була оплачена позивачем у 2006 році - до реєстрації шлюбу з відповідачем. Зобов`язання за кредитним договором № 2006/13-2.06/719 від 18.08.2006, укладеним між ОСОБА_16 та АКБ «Укрсоцбанк», станом на 26.10.2009 виконані позивачем достроково та в повному обсязі.

Пункт 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд України у постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2641цс15 дійшов такого висновку: «належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.»

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) виклав таку правову позицію: «Конструкція норми статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.01.2024 у справі № 523/14489/15-ц, провадження № 14-22цс20, зазначила: «Велика Палата Верховного Суду підтримує висновок Верховного Суду України про те, що для того щоб визначити джерело придбання квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , необхідно встановити не лише факт спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, але й участь у його придбанні шляхом формування спільного бюджету та ведення спільного господарства, а також виключити можливість залучення особистих коштів будь-кого з них.»

У постанові від 20.01.2020 у справі № 910/10987/18 Верховний Суд виклав такий правовий висновок: «За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 викладено такий правовий висновок: «Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи».

Отже, спірне нерухоме майно, хоч і було зареєстроване за позивачем в період перебування у шлюбі з відповідачем, однак було набуте за особисті кошти позивача, які були ним сплачені за майно до моменту реєстрації шлюбу, що є підставою для визнання майна особистою приватною власністю позивача.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову посилався на презумпцію спільної власності подружжя на майно та на обставину державної реєстрації майна за позивачем у період перебування у шлюбі.

З огляду на досліджені судом докази, наведені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, враховуючи надання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів придбання ним майна за особисті кошти, доводи представника відповідача є необґрунтованими. Відповідач не надала суду доказів того, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, а також машино-місце, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, які були набуті відповідачем на підставі договорів про пайову участь у будівництві, укладених та оплачених позивачем до реєстрації шлюбу, були набуті за спільні кошти подружжя.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2025 у справі № № 2-879/13 (провадження № 61-10802св18) викладена така правова позиція: «Верховний Суд переконаний, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Таким чином в оскаржуваних судових рішеннях висновки судів ґрунтуються в оскаржуваній частині мотивів на недоведених припущеннях позивача. Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову.

Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) (пункт 81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

Суд звертає увагу, що на момент закриття підготовчого провадження у справі було призначено шість судових засідань, у жодному з яких відповідач та його представник не просили долучити до матеріалів справи докази, не заявляли клопотання про витребування доказів та не повідомляли суд про виникнення складнощів в отриманні певних доказів, відповідач не скористалась правом на подання відзиву. Натомість, відповідачем та представником відповідача вживались заходи, спрямовані на затягування розгляду справи, зокрема: багаторазове подання клопотань про відкладення розгляду справи, двічі заявлення відводу головуючому судді, заявлення клопотання про вчинення судом дій, не передбачених Цивільним процесуальним кодексом України передання справи на розгляд іншого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Щодо доводів представника відповідача про те, що спірна квартира зазнала реконструкції до набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами, тому таке майно слід вважати спільною сумісною власністю подружжя, суд зазначає наступне.

В матеріалах реєстраційної справи, дослідженої судом, наявна копія технічного паспорта на квартиру, виготовленого 16.05.2023, згідно якого загальна площа квартири становить 98,7 кв.м., витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеське бюро технічної інвентаризації», у якій зазначено, що під час проведення технічної інвентаризації від 12.05.2023 встановлено, житлова та загальна площа квартири збільшились за рахунок робіт, які не передбачали втручання в несучі конструкції, що відповідно до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх експлуатацію, не є самочинним та не потребує введення об`єкта в експлуатацію; заява про державну реєстрацію прав від 18.05.2023, реєстраційний номер 55384973; рішення про державну реєстрацію прав № 67676526 від 19.05.2023.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав № 332941746, сформованого 19.05.2023, право власності на нерухоме майно: квартиру, загальна площа (кв.м.): 98,7, житлова площа (кв.м.): 58.4, розташована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, зареєстровано за ОСОБА_1 . Документи, подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 326, виданий 16.11.2016, видавник: ОК «Граніт», ОСОБА_1 ; свідоцтво, серія та номер: 4, виданий 09.01.2006, видавник: ОК «Граніт»; довідка, серія та номер: 09/11/16-1, виданий 09.11.2016, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп»; договір про дольову участь у будівництві житла, серія та номер: 326, виданий 09.01.2006, видавник: ТОВ «Берег-Будгруп», ОСОБА_1 ; технічний паспорт , серія та номер: ТІ01:3840-1830-1177-2157, виданий 16.05.2023, видавник: ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ; документ, що підтверджує наявність факту виконання умов правочину, довідка, серія та номер: б/н, виданий 16.05.2023, видавник: ТОВ «Одеське БТІ».

Як вбачається з матеріалів справи інвентаризація майна та реєстрація прав на квартиру з урахуванням проведеної інвентаризації відбулась у травні 2023 року.

В той же час, у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 у справі № 522/10698/18, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 04.09.2023, встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинились з 2018 року сторони з 2018 року проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують. У вказаному рішенні суду також зазначено, що представником ОСОБА_2 у справі № 522/10698/18 надавались пояснення про те, що фактичне припинення шлюбних відносин відбулось з моменту звернення до суду.

У цій справі представник ОСОБА_2 вказану обставину заперечує та зазначає, що шлюбні відносини припинились у вересні 2023 року, з набранням законної сили рішенням суду у справі № 522/10698/18 про розірвання шлюбу між сторонами.

Одним із способів захисту добросовісної сторони є правовий принцип, згідно з яким особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своєї позиції, якщо її попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції (принцип естопеля) (постанова Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 932/1140/21 (провадження № 61-9957св23)).

Враховуючи попередню позицію відповідача, висловлену у справі № 522/10698/18 щодо моменту фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами у червні 2018 року, суд вважає суперечливою позицію відповідача у цій справі щодо фактичного припинення шлюбних відносин 04.09.2023 після набрання законної сили рішенням у справі № 522/10698/18.

Отже, суд вважає встановленою обставину фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами з 2018 року.

Відповідно, реєстрація прав на квартиру з урахуванням проведеної інвентаризації 12.05.2023 відбулась після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами.

Враховуючи встановлені судом обставини, що спірна квартира була придбана за особисті кошти позивача, які були ним сплачені до моменту реєстрації шлюбу, у разі, якщо відповідач стверджує, що у період шлюбу відбулась реконструкція майна, яка має значення для визначення правового режиму цього майна, ця обставина підлягає доказуванню відповідачем. В матеріалах справи відсутні докази, істотного збільшення вартості квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , за рахунок спільних чи трудових затрат подружжя або затрат відповідача, які були здійснені за період перебування сторін у шлюбу. Представник відповідача на запитання суду не зміг повідомити коли проводились роботи у квартирі, які призвели до зміни її площі, яка вартість таких робіт тощо. Відповідні докази суду не надані.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо впливу на визначення правового режиму спірної квартири обставину реєстрації у травні 2023 року прав на нерухоме майно після проведеної технічної інвентаризації від 12.05.2023.

Щодо позовних вимог про визнання 1/3 частки сараю, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2007 у справі № 2-3340/2007 задоволено позов ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_1 , визнано за ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_1 право приватної власності в рівних частках на підсобні приміщення (підвал) загальною площею 20.3 кв.м. і 19.2 кв.м., розташовані під квартирою АДРЕСА_13 і сарай загальною площею 29,7 кв.м., розташований у дворі будинку АДРЕСА_3 . Рішення набрало законної сили 30.06.2007.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що за заявою ОСОБА_17 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства 21.01.2004 було видано розпорядження про приватизацію квартири АДРЕСА_13 загальної площі 74,4 кв.м., у зв`язку з чим виникло прав спільної часткової власності на зазначену квартиру у ОСОБА_17 та членів її сім`ї: ОСОБА_18 та ОСОБА_1 в рівних частках.

21.12.2012 за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 частки сарая, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер: 38729658, що вбачається з наявної у матеріалах справи копії витягу про державну реєстрацію прав № 36875421 від 21.12.2012, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» /а.с. 13/.

Отже, право власності на 1/3 частку сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер: 38729658, виникло у позивача на підставі приватизації, яка мала місце 21.01.2004.

Законом України від 11 січня 2011 року № 2913-VІ «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, вказану правову норму було доповнено частиною п`ятою, згідно з якою об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VІ «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, частину п`яту статті 61 СК України було виключено. Водночас кодекс було доповнено, зокрема, пунктом 4 частини першої статті 57 СК України, згідно з яким житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

У постанові від 07.11.2018 у справі № 686/2762/15-ц Верховний Суд виклав таку правову позицію: «Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності відповідними актами; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Отже, з урахуванням наведених змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2001 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Таким чином, майно, набуте позивачем внаслідок приватизації, яка мала місце до 08.02.2011 та до укладення шлюбу позивачем, є його особистою приватною власністю.

За таких обставин позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 15140,00 гривень, з урахуванням ціни позову та визначеної пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 98.7 кв.м., житлова площа 58.4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 101 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 .

Визнати машиномісце № 132, загальною площею 25.9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 101 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 .

Визнати 1/3 частки сараю, загальною площею 29,7 кв.м., адреса об`єкта: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 38729658 особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_14 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_15 ), в дохід держави, суму судового збору у розмірі 15140,00 гривень (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 коп.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Юлія ЧОРНУХА