Справа № 526/4032/24
Провадження № 2/526/379/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

адвоката Білоцерківець Г. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Гадяч цивільну справу № 526/4032/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гадяцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

25 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Гадяцької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

13 листопада 2024 року ухвалою Гадяцького районного суду провадження у даній справі відкрито.

Ухвалою від 05.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник адвокат Білоцерківець Г. В. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, пояснивши, що після отримання рішення міської ради та відводу земельної ділянки, спільними зусиллями сім`ї збудували гараж, який використовують для власних потреб. Реєстратор відмовив у внесенні даних до реєстру за відсутності необхідних документів.

Спеціаліст ОСОБА_4 показала суду, що на момент винесення рішення міською радою про надання дозволу на будівництво гаража, посада головного архітектора була вакантною, однак виділ земельної ділянки та межі гаража були узгоджені спеціалістами, тому було виготовлена лише викопіровка з генплану міста, де зазначена відстань до найближчої будівлі. Відповідно схема прив`язки не була погоджена з головним архітектором району.

Представник відповідача Гадяцької міської ради у судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи участі представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 16 липня 2009 року за № 146-1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво гаража з погребом та оглядовою ямою розміром 7,0 х 5,0 м на землях комунальної власності міської ради по АДРЕСА_1 . Схему прив`язки будівництва отримати в КП Контур» та погодити з головним архітектором району. Після закінчення будівництва провести поточну інвентаризацію через підприємство технічної інвентаризації.

До рішення додано викопіровку з генплану АДРЕСА_1 .

Позивачами, згідно технічної документації, у 2009 році був збудований гараж з погребом та оглядовою ямою розміром 7,0 х 5,0 м на землях комунальної власності міської ради по АДРЕСА_1 згідно схеми прив`язки.

Рішенням 47 сесії шостого скликання Гадяцької міської ради від 11.12.2014 перейменовано вулицю Леніна в АДРЕСА_2 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Денисенко Н.М. виконавчого комітету Петрівсько-Роменської сільської ради Миргородського р-ну від 22.10.2024 № 75668467 позивачам відмовлено в проведенні реєстраційних дій щодо вказаного гаража, оскільки подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з технічного паспорта на вказаний гараж з погребом, виконаного МПТІЕ «Інвентаризатор» ІНФОРМАЦІЯ_1 , гараж з погребом по АДРЕСА_2 не є самовільним будівництвом і в ньому відсутні будь-які зауваження щодо його непридатності чи ненадійної експлуатації.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України, має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

За правилами ч.1-2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Оскільки дана категорія споруд на час будівництва не підлягає прийняттю в експлуатацію, тому право власності на даний об`єкт виникає з моменту завершення будівництва.

Як вбачається з технічного паспорта гараж є завершений будівництвом і в ньому відсутні будь-які зауваження щодо його непридатності чи не надійної експлуатації.

За змістом статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, на якій розміщений гараж перебуває у комунальній власності міської ради та знаходиться у користуванні позивача.

Згідно із ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах, визначених цивільним законодавством.

Згідно з нормами ЦК України до первинного способу набуття права власності, зокрема, належить набуття права власності на новостворену річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене нічиє право власності.

Таким чином, підставою первинного способу набуття права власності є правопороджуючі юридичні факти, а для похідного - правовідносини, які виникли на підставі відповідних юридичних фактів.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Відповідач по справі Гадяцька міська рада не заперечував щодо задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає задоволенню, так як будівництво гаража відбулося за кошти позивачів, на землях комунальної власності, згідно наданого міською радою дозволу і який використовується за цільовим призначенням.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову і визнання права власності на збудований позивачами гараж.

Судові витрати покласти на позивачів за їх клопотанням.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Гадяцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках за кожним право власності на гараж з погребом та оглядовою ямою, що позначений в технічному паспорті літ. «А-1», який побудований на землях комунальної власності Гадяцької міської ради та розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 .

Відповідач Гадяцька міська рада Полтавської області, місцезнаходження вул. Л.Українки, 2 м. Гадяч, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 21050924.

Головуюча: Л. В. Максименко