СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/70/25
ун. № 759/4884/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

за участю: представника заявника ОСОБА_2.,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії старшого державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_2,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2025 р. скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновської Марії Олександрівни про закінчення виконавчого провадження від 08.10.2024 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Скаргу обґрунтовує тим, що 30.08.2017 за заявою стягувача та на підставі виконавчого документу старшим державн виконавцем Святошинського ВДВС міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Колодчуком С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувач ПАТ «Укрсоцбанк». Згодом замінено стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк». АТ «Альфа-Банк» прийняло рішення про зміну свого найменування, з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу була проведена 30.11.2022, інші відомості про стягувача залишилися. 08.10.2024 старшим державним виконавцем Святошинського ВДВС міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Каплуновською М.О. у рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» - повне, фактичне виконання рішення суду. У свою чергу, стягувач АТ «СЕНС БАНК» отримав кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №42.06-07/397 (21.09.2006) згідно виконавчого документа в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 у сумі 192897 грн 01 коп., що на дату конвертування становить 5730,19 доларів США. Залишок не стягнутої суми боргу за виконавчим документом становить 2306,38 доларів США. ОСкільки судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, або її еквівалент у гривні на дату здійснення платежу, а сплата боргу у розмірі гривневого еквіваленту, визначеного станом на 03.12.2015, не може вважатись належним виконанням. Дії старшого державного виконавия Святошинського ВДВС міста Києва ЦМУ МЮ (м. Київ) Каплуновської М.О. при винесенні оскаржуваної постанови від 08.10.2024 не відповідають зазначеним вимогам нормативних актів, а відтак є неправомірними.

23.05.2025 у провадження судді Ул`яновської О.В. передано матеріали цивільної справи №759/4884/16-ц.

28.05.2025 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва витребувано зі Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 для дослідження судом.

02.06.2025 до суду від Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав скаргу у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Святошинського ВДВС у місті Києві у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, зазначивши, що виконавцем виконано всі необхідні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження» неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

З`ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до наступного висновку.

Виходячи зі змісту ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено ч.ч. 1,5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 12.07. 2016 рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/4884/16-1 задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість за кредитним договором №42.06-07/397 (21.09.2006) у сумі 8036,57 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 03.12.2015 р. становить 190046,32 грн.

01.02.2017 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №759/4884/16-ц про стягнення боргу за кредитним договором №42.06-07/397 (21.09.2006) у розмірі 8036,57 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 03.12.2015 становить 190046,32 грн., а також судових витрат у розмірі 2850,69 грн., де боржником є ОСОБА_1 , а стягувач ПАТ «Укрсоцбанк».

30.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

31.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2020 по справі №759/4884/16-ц замінено стягувача у вказаному виконавчому провадженні замість АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа Банк».

09.07.2020 державним виконавцем винесено постанову про заміну стягувача виконавчого провадження.

08.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія (судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових-осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом 2 п. 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі № 817/928/17, викладеного у постанові від 27.03.2020, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Згідно з правовим висновком, викладеним в постановах Верховного Суду від 28.05.2019 р. у справах №905/2458/16, 910/11965/16, принцип обов`язковості судового рішення та обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин справи, враховувати, чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі і судом) виконанню остаточного судового рішення, чи навпаки, перешкоджає такому виконанню; оцінка обставин справи, доводів учасників справи та висновки, зроблені на підставі такої оцінки, - не можуть бути на користь обставин, які спрямовані на перешкоджання виконанню судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином заважаючи на вищевикладені обставини державним виконавцем здійснювалися дії щодо проведення дії для виконання рішення суду у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», натомість скаржником не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту неправомірності дій державного виконавця.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд звертає увагу скаржника на тому, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, проаналізувавши вимоги чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що доводи скаржника, наведені у його скарзі є не обґрунтованими та не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 260, 353, 447, 450-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Святошинський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії старшого державного виконавця у виконавчому провадженні НОМЕР_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська