Справа № 396/727/25
Провадження № 2-др/396/8/25
09.06.2025 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді: Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Кравченко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новоукраїнка заяву представника позивача - адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславич, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропертровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2025 року позовні вимоги задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 20.11.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за № 106565, стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в дохід держави, судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

02.06.2025 року представника позивача - адвокат Григоренко А.О. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування вимог вищезазначеної заяви покликається, що у зв`язку з розглядом справи позивачем було понесено витрати на правову допомогу в розмірі 12500 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, що мають бути покладені на відповідача представник подав відповідні докази після ухвалення рішення у справі, тому просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 12500 грн.

Ухвала, та заява з додатками надсилалась відповідачу на електронну адресу. Заперечень та клопотань до суду не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання не проводилась.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд вважає, що вказана заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 , 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При цьому, чинним законодавством визначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Частинами 1 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20-ц.

Також, з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокат Григоренко А.О. в підтвердження витрат на правничу допомогу, додав в копіях: договір про надання правової допомоги №08-04/25, акт приймання передачі правової допомоги, додаток до нього №1 на суму 7500 грн.

Клопотання про зменшення розміру витрати на правову допомогу до суду не подано.

Суд не має права самостійно зменшувати суму судових витрат на професійну правничу допомогу, якщо сторони не просять про це. Загалом, суд може зменшити розмір цих витрат, якщо інша сторона довела, що вони не є пропорційними до складності справи та обставин, але суд не повинен діяти з власної ініціативи.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Отже враховуючи, що позовні вимоги у справі були задоволені, сторона позивача подала докази понесених витрат на правову допомогу, клопотання про зменшення судових витрат не надходило, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви адвоката Григоренка А.О. про ухвалення додаткового рішення - шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 12500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача - адвоката Григоренка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславич, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропертровської області Сидорук Леся Вікторівна, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису нотаріуса, таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (, 02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, буд.34, офіс. 511) в дохід держави (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ - 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106), витрати на правову допомогу в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Цесельська