Справа № 201/9693/23
Провадження № 8/201/2/2025
УХВАЛА

про відмову перегляді рішення за нововиявленими обставинами

06 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю представника відповідачів - адвоката Яременка Є.І.,

за участю представника позивача - адвоката Миронової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

28.01.2025 відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 у вказаній справі (а.с. 1 - 11 т. 3).

28.01.2025 відповідачі надали уточнену заяву (а.с. 61 71 т. 1).

На обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вказали таке.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 у даній цивільній справі позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за № 1387, щодо 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55825958 від 19 грудня 2022 року, запис про право Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.01.2025 2 власності НОМЕР_1 за ОСОБА_2 на 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за № 1390, щодо 41/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55826642 від 19.12.2022 року, запис про право власності 48744521 за ОСОБА_2 на 41/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2024 заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 залишено без задоволення.

11.11.2024 відповідачам подано апеляційну скаргу на заочне рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.01.2025 апеляційну скаргу повернуто.

25.11.2024 відповідачі дізналися про те, що постановою Верховного Суду від 06.11.2024 у цивільній справі № 201/9121/22 (провадження № 61-1104св24), касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 в частині вирішення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних та пені скасовані та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 438,05 доларів США та пені у розмірі 53 297,16 доларів США відмовлено.

У зв`язку зі скасуванням Верховним Судом рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 та ухваленням нового рішення, тобто, скасування судових рішень, які стали підставою для ухвалення заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024, 25.11.2024 відповідачі дізналися про існування обставин, які вважають нововиявленими, які є істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі під час розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024.

Ці обставини спростовують факти, покладені в основу судового рішення, та вплинули б на висновки суду під час його ухвалення.

Так, ухвалюючи заочне рішення, суд в обґрунтування своїх висновків у мотивувальній частині рішення посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 по справі №201/9121/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 20.10.2021 року у розмірі 40212,05 доларів США.

Поставною Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 залишено без змін.

Отже, рішення набрало законної сили 07.12.2023.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 27.06.2023 відкриті виконавчі провадження № 72120995 та №72121103, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 40212,05 доларів США, з метою примусового виконання рішення суду та судового збору у розмірі 124053,00 грн.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 17.07.2023 накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, які належать боржнику ОСОБА_1 - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1632191,69 грин.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 17.07.2023 оголошено у розшук майно боржника - ОСОБА_1 .

Також при ухваленні заочного рішення суд виходив з того, що позивач для свого правового захисту пред`явив вимоги до відповідачів про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності і обґрунтував їх у рахунок забезпечення виконання ОСОБА_1 перед ним зобов`язання саме у розмірі 40212,05 доларів США і майно, яке є предметом оспорюваних договорів, є забезпеченням не порушення майнових інтересів кредитора шляхом допущення подальшого звернення стягнення на це майно в рахунок виконання зобов`язання як боржника на суму у розмірі визначеному у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 року по справі №201/9121/22, тобто у розмірі 40212,05 доларів США.

У зв`язку зі скасуванням Верховним Судом судових вказаних рішень, з`явилися обставин, які спростовують наявність у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 заборгованості саме у розмірі 40212,05 доларів США, які не були відомі суду та відповідачам як під час розгляду справи так і під час ухвалення заочного рішення, які не були відомі не могли бути відомі приватному виконавцю під час відкриття виконавчих проваджень про стягнення боргу у розмірі 40212,05 доларів США.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 09.12.2024 виведено виконавче провадження № 72121103 з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08 червня 2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 зі зведеного ВП № 72126222.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 09.12.2024 виконавче провадження № 72121103, з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08.06.2023 закінчено.

Постанову про арешт майна боржника від 17.07.2023 року скасованою.

Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 09.12.2024 виконавче провадження № 72120995 з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08.06.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 - закінчено.

Постановою приватного Русецької О.О. від 09.12.2024 у виконавчому провадженні № 72120995 припинено розшук майна боржника.

До того ж, спростування Верховним Судом наявності у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 заборгованості саме у розмірі 40212,05 доларів США вказує на відсутність підстав для економічно обґрунтованого правового захисту позивача, співмірності цих вимог, шляхом пред`явлення вимог до відповідачів у обсязі заявленому позивачем, оскільки ним була збільшена сума грошового зобов`язання і, відповідно, обсяг майна на яке може бути звернуте стягнення у разі звернення стягнення на це майно задля примусового виконання зобов`язань.

Отже, обставини справи та умови, на підставі яких було пред`явлено позов, спростовані Верховним Судом, що, на думку відповідачів, є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

На підставі викладеного, просив скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Заяви учасників процесу.

Позивач із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не погодився. 25.02.2025 представник позивача надала письмові заперечення на заяву (а.с. 127-129 т. 3), у яких зазначила, що постановою Верховного Суду від 06.11.2024 касаційну скаргу задоволено частково, судові рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних та пені скасовано та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.

Таким чином, Верховний Суд змінив лише суму заборгованості відповідача, у той же час остаточно підтвердив її наявність, підтвердивши обставини, встановлені судами попередніх інстанцій про те, що відповідач отримав у борг 20.10.2021 20887,00 доларів США, проте не виконав умов укладеного з позивачем письмового договору позики від 20.10.2021, у визначений сторонами у договорі строк кошти у повному обсязі не повернув, та висновок судів про те, що боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу (19887,00 доларів США).

Щодо твердження представника відповідачів про закінчення виконавчих проваджень №72121103 та 72120995, то ці виконавчі провадження наразі є закінченими у зв`язку з частковим скасуванням судових рішень по справі №201/9121/22, і відповідно виконавчі листи по цій справі не підлягають виконанню. У той же час, 06.11.2024 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська представнику позивача видано нові виконавчі листи по справі № 201/9121/22, що відповідають висновкам викладеним у постанові Верховного Суду по цій справі.

21.01.2025 представник позивача звернувся з заявами про відкриття відповідних виконавчих проваджень до приватного виконавця Русецької О.О. Однак під час відкриття виконавчих проваджень виявлено, що під час оформлення виконавчих листів допущено помилки, які полягають в тому, що невірно вказано прізвище, ім`я, по-батькові стягувача - замість ОСОБА_3 , вказано ОСОБА_1 , та ідентифікаційний код стягувача вказано, НОМЕР_2 замість НОМЕР_3 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2025 виправлено помилки у виконавчих листах.

Наразі представник позивача очікує підписання виправлених виконавчих листів по справі №201/9121/22, для звернення з ними у подальшому до приватного виконавця .

Таким чином, у найближчий час будуть відкриті виконавчі провадження стосовно стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі виправлених виконавчих листів по справі №201/9121/22, оскільки ОСОБА_1 з 20.01.2022 (останній день повернення позики за договором) по теперішній час уникає від виконання своїх зобов`язань перед позивачем та має непогашений борг, який відмовляється сплачувати у добровільному порядку.

Щодо доводів про відсутність підстав для економічно обґрунтованого правового захисту позивача, співмірності цих вимог грошовому зобов`язанню і обсягу майна, на яке може бути звернуто стягнення, то на момент подання позивачем позову про стягнення заборгованості, у власності ОСОБА_1 було ряд об`єктів майна. Земельна ділянка, кадастровий номер :03:160:0006, площею 0,0287 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки: 58/100; 2. Домоволодіння загальною площею 317,5 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розмір частки: 41/100.

Право власності за ОСОБА_1 на це майно на момент подачі розивачем позову підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 315558786, дата: 18.11.2022.

Іншого майна у ОСОБА_1 на той момент не було.

Крім того, у ОСОБА_1 здійснив відчуження саме вищевказаного нерухомого майна після виникнення боргу перед позивачем за договором позики, у ході судового розгляду позовної заяви про стягнення цієї заборгованості, що фактично підтвердило вчинення з боку у ОСОБА_1 недобросовісних дій задля неповернення боргу та уникнення стягнення такого боргу за рахунок майна у ОСОБА_1 . Відтак дії останнього з відчуження належного йому саме вказаного нерухомого майна своїй матері ОСОБА_2 на безоплатній основі, за наявності непогашеної заборгованості за договором позики, після пред`явлення до нього позову щодо стягнення цієї заборгованості, за відсутності іншого майна, вказують на те, що спірні правочини вчинено ним без наміру створення правових наслідків, обумовлених цими договорами, дії сторін цих договорів спрямовані на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича та з метою приховати спірне майно від можливого відчуження для погашення грошових зобов`язань та мають ознаки фраудаторних правочинів.

Більш того, житловий будинок, будівля або споруда не можуть бути відокремлені від земельної ділянки без їх пошкодження або істотного знецінення. Такі об`єкти є фактично складовою частиною земельної ділянки. Водночас якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ) (ч. 1 ст. 188 Цивільного кодексу). Фізично земельна ділянка і будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. Адже будинок (будівлю, споруду) неможливо використовувати без земельної ділянки, і навпаки земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого об`єкта нерухомості, розміщеного на ній. долі Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо єдиної правової земельної ділянки та розміщеного на ній об`єкта нерухомості», встановлює обов`язковість одночасного оформлення прав на земельну ділянку у зв`язку з переходом прав на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю або споруду), який на ній розташовано, а також зворотній порядок одночасного переходу прав на нерухоме майно у випадку переходу прав на земельну ділянку, на якій розташовано вказане нерухоме майно (житловий будинок, будівля або споруда).

Таким чином, у ОСОБА_1 відсутнє будь-яке інше майно, окрім земельної ділянки та домоволодіння, які є предметом по справі та фактично в своїй сукупності однією річчю, за рахунок якого може бути погашена його заборгованість перед позивачем, яка встановлена рішенням судів трьох інстанцій по справі №201/9121/22.

Під час ухвалення рішення суд першої інстанції у повному обсязі дослідив обставини справи, прийняв обґрунтоване та справедливе рішення з посиланням на практику Верховного Суду та ЄСПЛ, які є тотожними до предмету розгляду у цій справі.

Просила залишити без задоволення заяву про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами, а рішення без змін.

Позивач надав відповідь на відзив.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 16.01.2025 заяву залишено без руху (а.с. 202 203 т. 2).

Ухвалою судді 31.01.2025 поновлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відкрито провадження за заявою (а.с. 120, т. 3).

Представник відповідачів - адвокат Яременко Є.І. у судовому засіданні вимоги заяви підтримав , просив задовольнити.

Представник позивача - адвокат Миронова В.В. у судовому засіданні проти вимог заяви заперечувала, просила відмовити у її задоволенні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 у цивільній справі № 201/9693/23 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за № 1387, щодо 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55825958 від 19 грудня 2022 року, запис про право Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.01.2025 2 власності НОМЕР_1 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за № 1390, щодо 41/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55826642 від 19.12.2022 року, запис про право власності 48744521 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на 41/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.10.2024 у цивільній справі № 201/9693/23 заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.01.2025 апеляційну скаргу відповідачів на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 повернуто, у зв`язку із не усуненням недоліків апеляційної скарги - несплатою судового збору.

Постановою Верховного Суду від 06.11.2024 у цивільній справі № 201/9121/22 (провадження № 61-1104св24) за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 , рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 в частині вирішення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних та пені скасовано та ухвалене в цій частині нове рішення.

У задоволенні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 438,05 доларів США та пені у розмірі 53297,16 доларів США - відмовлено.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023 залишено без змін.

Отже, рішення у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики від 20.10.2021 в сумі боргу 19887 доларів США залишене без змін.

Скасування Верховним Судом судових рішень попередніх інстанцій з ухваленням нового про часткове задоволення позову відповідачі вважають нововиявленою обставиною.

Заявник вказував, що постановами приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 27.06.2023 відкриті виконавчі провадження № 72120995 та №72121103, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 40212,05 доларів США, з метою примусового виконання рішення суду та судового збору у розмірі 124053,00 грн.

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 17.07.2023 накладений арешт на грошові кошти/електронні гроші, які належать боржнику ОСОБА_1 - у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 1632191,69 гривня (UAH).

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 17.07.2023 року оголошено у розшук майно боржника - ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 09.12.2024 виведено виконавче провадження № 72121103 з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08.06.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2023 року із зведеного ВП № 72126222 (а.с. 47 48 т. 3).

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 09.12.2024 виконавче провадження № 72121103, з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08.06.2023 закінчено (а.с. 49-50 т. 3).

Постанову про арешт майна боржника від 17.07.2023 скасовано, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с 51 52 т. 3).

Постановою приватного виконавця Русецької О.О. від 09.12.2024 виконавче провадження № 72120995 з примусового виконання виконавчого листа № 201/9121/22, виданого 08.06.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 - закінчено (а.с 53 54 т. 3).

У зв`язку із ухваленням Верховним Судом 06.11.2024 рішення у цивільній справі № 201/9121/22 (провадження № 61-1104св24), яким у частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено, 06.01.2025 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано нові виконавчі листи по справі № 201/9121/22, які знову пред`явлені до виконання.

Поставною приватного виконавця Русецької О.О. від 06.03.20525 відкрито виконавче провадження № 77405361 з виконання вказаного виконавчого листа, сума боргу 19887,00 доларів США (а.с. 155 т. 3).

Постановами приватного виконавця Русецької О.О. від 13.03.2025 накладений арешт на грошові кошти та майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 153 154 т. 3).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Заявники вказують, що підставою для звернення із вказаною заявою є скасування Верховним Судом рішень судів попередніх інстанцій та ухвалення нового рішення, і одночасно вважають, що це є істотною для справи обставиною, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі на час розгляду справи, тобто постилаються на пункти 1 і 3 частини другої статті 423 ЦПК України.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Законодавство, у тому числі й ЦК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 826/20239/16).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Нововиявлені обставини характеризуються сукупністю таких ознак:

існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не були та не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

істотність цих обставин для справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би суттєво змінити, або прийняти інше рішення, ніж те, яке було прийняте).

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні (пункт 49.4.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 752/4995/17).

Аналізуючи таку підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами як скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (пункт 3 частини другої статті 423 ЦПК України), суд має проаналізувати - чи було рішення, що скасоване підставою для ухвалення судового рішення, що переглядається.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 910/8113/16 висловила правову позицію, відповідно до якої суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду необхідно мати на увазі, що скасування такого рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтовував дане судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням, адже суд переглядає раніше прийняте ним рішення в межах, в яких нововиявлені обставини впливають на його суть.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд своєю постановою від 06 листопада 2024 року скасував рішення попередніх інстанцій лише у в частині вирішення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних та пені і в цій частині ухвалив нове про відмову ОСОБА_3 у задоволенні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 438,05 доларів США та пені у розмірі 53297,16 доларів США відмовити.

В іншій частині судові рішення попередніх інстанцій залишені без змін.

У результаті перегляду справи касаційним судом стягувана судовими рішеннями попередніх інстанцій сума боргу зменшилася із 40212,05 доларів США до 19887,00 доларів США.

Повертаючись до аналізу обставин ухвалення судового рішення, що переглядається (тобто у цій справі), суд звертає увагу на те, що, мотивуючи визнання правочинів недійсними, суд виходив із таких обставин.

Так, було встановлено, що 16.11.2022 ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 29.12.2022 відкрито провадження у справі №201/9121/22 та призначено підготовче судове засідання на 30.01.2023.

У період розгляду справи судом першої інстанції (мається на увазі справи № 201/9121/22 про стягнення заборгованості), а саме, через місяць після подання ОСОБА_3 позову (16.11.2022), 19.12.2022 ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір дарування /58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня 19.12.2022 ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 договір дарування 41/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, судом установлено, що позичальник ОСОБА_1 уклав оспорювані договори дарування одразу після подання позикодавцем ОСОБА_3 позову про стягнення заборгованості. При цьому, до подання позову ОСОБА_3 направляв ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу. Тобто, був достеменно обізнаний про наміри позивача стягнути заборгованість у судовому порядку. Отже, міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання судового рішення.

19.12.2022 ОСОБА_1 на підставі двох договорів дарування подарував належне йому нерухоме майно близькому родичу - своїй матері ОСОБА_2 . Договори дарування укладалися одразу після пред`явлення позову, тобто з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

Суд мотивував своє рішення тим, що позичальник ОСОБА_1 уклав оспорювані договори дарування одразу після подання позикодавцем ОСОБА_3 позову про стягнення заборгованості. При цьому, до подання позову ОСОБА_3 направляв ОСОБА_1 вимогу про повернення боргу. Тобто, був достеменно обізнаний про наміри позивача стягнути заборгованість у судовому порядку. Отже, міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання судового рішення.

На підставі даних обставин, застосувавши норми законодавства та відповідні висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив дії на уникнення сплати боргу та недопущення звернення стягнення на майно боржника. На підтвердження зазначеного свідчили: момент вчинення правочинів (19.12.2022), тобто після подання позову про стягнення боргу ; контрагент з яким боржник уклав оспорюваний договір дарування (мати боржника); безоплатність оспорюваних договорів дарування, а також те, що іншого нерухомого майна боржник не має, не має доходів, не має грошових коштів а банківських рахунках, а автомобіль 2008 року випуску перебуває у розшуку.

Таким чином, само по собі судове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, що ухвалене вже пізніше - у травні 2024 року, не стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Відтак, суд не обґрунтовував судове рішення у цій справі тим, що скасоване, а іншими доказами договором позики, вимогою про повернення боргу, моментом вчинення правочинів.

Суд не приймає доводи представника відповідачів про те, що суд, переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами, має ураховувати такі категорії як «економічно обґрунтований правовий захист», «співмірність вимог із сумою боргу», оскільки ці доводи не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, що зумовлюють перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Як встановлено, підставою ухвалення нового рішення Верховним Судом є помилкове не застосування судами попередніх інстанцій приписів пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України, якою з 12 березня 2020 року, якою установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховуються три проценти річних та пеня, і стягнення з ОСОБА_1 суми трьох процентів річних та пені за період з 21 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року включно (тобто за один місяць). Також підставою ухвалення нового рішення Верховним Судом стало не застосування судами попередніх інстанцій пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, коли позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення за період з 24 лютого 2022 року до 16 листопада 2022 року (за дев`ять місяців).

Водночас, суд наголошує, що розмір стягуваної суми жодним чином не вплинув би на підстави ухвалення судового рішення, адже в його основу покладений саме момент укладення оспорюваних правочинів, адже саме із цим моментом пов`язується недійсність правочинів. Як мотивував суд, при їх укладенні умисел відповідач був достеменно обізнаний про наміри позивача стягнути заборгованість у судовому порядку. Отже, міг на майбутнє передбачити негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання судового рішення.

Разом із тим, з огляду на конструкцію правовідносин, в основу мотивування судового рішення судом не покладений і не міг бути покладений обсяг зобов`язань, що мав бути виконаний відповідачем ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , а сам факт заборгованості за договором позики та можливі для ОСОБА_1 наслідки невиконання зобов`язань за договором позики.

У п.п. 42, 43, 44 рішення Європейського Суду з прав людини справа «Желтяков проти України» від 09.06.2011р. вказано, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х). Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Рішення у цій справі набрало законної сили і є остаточним. Суд вважає, що заявниками порушується питання про його перегляд лише задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі, а тому відступ від принципу юридичної визначеності не є виправданими, оскільки він не обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

За положеннями ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

При подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявником сплачений судовий збір в сумі 2567,64 грн (а.с. 30 т. 3), який на підставі ст. 141 ЦПК України не стягується у зв`язку із відмовою у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 274, 279, 429 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 06 червня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова