Справа № 243/787/24
Провадження №2/523/639/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі суду № 9 цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

УСТАНОВИВ:

02 лютого 2024 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 25352,49 грн, трьох відсотків річних 331,93 грн, інфляційних втрат 1172,41 грн, заборгованості за абонентське обслуговування 719,07 грн, поштових витрат 42 грн та витрат, пов`язаних із формуванням інформації про нерухоме майно 35 грн, на загальну суму 27575,90 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності відповідачці, яка є споживачем наданих послуг. Отримуючи послуги з постачання теплової енергії, ОСОБА_3 своєчасно не сплачує їх вартість, в результаті чого у неї виникла заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року у розмірі 25352,49 грн, на яку позивач за період 01 листопада 2020 року до 01 лютого 2022 року нарахував 3% річних у розмірі 331,93 грн та інфляційні втрати у розмірі 1172,41 грн, а також існує заборгованість за абонентське обслуговування у сумі 719,07 грн, які позивач просить стягнути на його користь разом із витратами, пов`язаними із поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 42 грн та формуванням інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2024 року цивільну справу передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

28 серпня 2024 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Середою І.В. справу прийнято до провадження.

У ході розгляду справи позивач зменшував позовні вимоги з урахуванням погашення відповідачкою боргу та інших витрат позивача у добровільному порядку і остаточно просив стягнути з відповідачки за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року заборгованість за теплову енергію в сумі 14851,89 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 719,07 грн, за період з 01 листопада 2020 року до 01 лютого 2022 року суму інфляційних втрат в розмірі 1172,41 грн та 3% річних у розмірі 331,93 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися належним чином.

У матеріалах справи є заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності на підставі наявних матеріалів справи та підтримання позовних вимог.

Відповідачка та її представник адвокат Михайлін О.Є. причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями до суду не зверталися.

У ході розгляду справи сторона відповідачки зверталися до суду із клопотаннями про відкладення судових засідань, зокрема для надання ОСОБА_4 можливості у добровільному порядку погасити заборгованість у даній справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення.

Позивач виробляє теплову енергію для потреб опалення, підігріву питної води, інших господарських технологічних потреб споживачів.

ОСОБА_3 , яка змінила своє прізвище на « ОСОБА_5 », є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання.

Здійснюючи свою діяльність, позивач в опалювальний період надає відповідачці теплову енергію у квартиру, яка використовує надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялася від послуг позивача.

На ім`я відповідачки відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з розрахунком позивача та з урахуванням сплачених у добровільному порядку сум на погашення боргу за житлово-комунальні послуги за вказаним особовим рахунком існує заборгованість відповідачки за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року за послуги постачання теплової енергії на суму 14851,89 грн та за абонентське обслуговування - 719,07 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно з приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі).

Індивідуальний договір вважається укладений зі споживачем, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Співвласники житлового будинку за вищевказаною адресою не уклали з позивачем відповідний договір у визначений законом строк. Тому вважається, що з відповідачкою укладено індивідуальний договір, який є публічним договором приєднання.

Згідно зі ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язки для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно зі ст.ст. 68, 162 ЖК України та ст. 45 п. 5 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджені постановою КМ України від 21.08.2019 № 830 споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.

Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 № 630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

З 01 липня 2016 року до жовтня 2020 року позивач використовував у своїй роботі тарифи, які встановлені постановою Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг України від 09 червня 2016 року № 1101.

З жовтня 2020 року тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для населення, затвердженні Розпорядженням голови Донецької ОДА, керівника обласної ВЦА від 29.07.2020 №805/5-20, яке розміщено на офіційному сайті Донецької ОДА, а саме: тариф на послуги з постачання теплової енергії без індивідуальних теплових пунктів становить 1930,10 грн/Гкал; тариф на послуги з постачання теплової енергії з індивідуальними тепловими пунктами 2017,97 грн/Гкал.

З 01 жовтня 2022 року згідно з п. 2 Розпорядження голови облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 27.09.2022 № 444/5-22 «Про встановлення обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів», протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, до всіх категорій споживачів позивача застосовуються тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води на рівні тарифів, що застосовувалися до цих споживачів станом на 24 лютого 2022 року (тобто згідно з розпорядженням від 29.07.2020 №805/5-20).

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами з 01 жовтня 2020 року складає 26,42 грн з ПДВ; з 01 жовтня 2021 року складає 33,74 грн (для споживачів, які мешкають у будинках, обладнаних вузлами обліку теплової енергії) та 23,04 грн для споживачів,будинки яких не обладнані лічильниками обліку теплової енергії.

Отже, ОСОБА_1 є споживачем Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» як постачальник теплової енергії свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачці послуги з постачання теплової енергії.

Однак, відповідачка зобов`язань зі сплати вартості спожитої теплової енергії та плати за абонентське обслуговування належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року за спожиту теплову енергію в сумі 14851,89 грн та за плату за абонентське обслуговування в сумі 719,07 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Відповідно до наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок порушення відповідачкою грошового зобов`язання позивачем за період з 01 листопада 2020 року до 01 лютого 2022 року на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 3% річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 331,93 грн та інфляційні втрати в розмірі 1172,41 грн. Наведені позивачем розрахунки відповідачкою не спростовувалися.

В силу ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати внесків на утримання будинку, якій кореспондується правом вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма ст. 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних.

Таким чином, відповідачка, отримавши послуги з постачання теплової енергії від позивача, своєчасно не оплачувала їх вартість та плату за абонентське обслуговування, у результаті чого утворилася заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних на загальну суму 17075,30 грн.

Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У ході розгляду справи відповідачка сплатила на користь позивача судовий збір у розмірі 3028 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 259, 263-265, 268, 273,279, 280-282, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заявуОбласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, місцезнаходження: вул. Космонавтів, 39, м. Дружківка, Краматорського району, Донецької області, 84207) заборгованість за теплову енергію за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року у розмірі 14851,89 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2020 року до 01 січня 2024 року у розмірі 719,07 грн, за період з 01 листопада 2020 року до 01 лютого 2022 року суму інфляційних втрат у розмірі 1172,41 грн та 3% річних у розмірі 331,93 грн, всього на загальну суму 17075,30 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення.

Рішення суду складено 26 травня 2025 року.

Суддя