Справа № 225/1374/24
У Х В А Л А

04 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Чайкін І.Б. ознайомившись із позовною заявою представника позивача адвоката Саєнка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (змінено найменування юридичної особи на ТОВ "ВІН ФІНАНС"), треті особи: ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ», РЕГІОНАЛЬНИЙ СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР ГСЦ МВС В ДОНЕЦЬКІЙ, ЛУГАНСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ, АВТОНОМНІЙ РЕСПУБЛІЦІ КРИМ ТА М. СЕВАСТОПОЛІ (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) (ТСЦ МВС №1452) про усунення перешкод у користуванні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

До Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшла вищевказана цивільна справа за підсудністю.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано у провадження судді Чайкіна І.Б.

Перевіривши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що дана справа не підсудна Покровському районному суду міста Кривого Рогу з огляду на наступне.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що суд буде вважатися встановленим законом лише за умови, що він утворений безпосередньо на підставі закону, діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції й у законному складі суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Представник позивача звернувшись до суду просить усунути позивачеві перешкоди у розпорядженні майном автомобілем, скасувавши (припинивши) приватне обтяження застави рухомого майна.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Цивільний процесуальний Кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1статті 1 ЦПК України).

Загальні правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ врегульовано статтею 27 ЦПК України, якою встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 2 статті 30 ЦПК України передбачено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності.

Відповідно до статей 3-5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Обтяження поділяються на публічні та приватні.

Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до приватних забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

За нормами статей 37-38 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що до публічних обтяжень належать: 1) податкова застава; 2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; 3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника; 5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом; 6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Правила виключної підсудності, передбачені частиною 2 статті 30 ЦПК України, стосуються лише виключно позовів про скасування публічного обтяження рухомого майна у вигляді арешту та не можуть бути застосовані при вирішенні спору про скасування чи зняття приватного забезпечувального обтяження, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави.

В цьому випадку, вказавши в нормах ЦПК України, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна, законодавець чітко визначив, що застосування виключної підсудності може мати місце лише до публічного обтяження майна у вигляді арешту, а не до будь-якого обтяження, в тому числі приватного забезпечувального чи приватного договірного обтяження рухомого майна. В іншому випадку в нормі закону мало б зазначатись, що правила виключної підсудності стосується будь-якого виду обтяжень.

Відповідно до норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" приватне забезпечувальне обтяження на підставі договору застави та публічне забезпечення - накладення арешту є окремими видами обтяження рухомого майна, передбаченого Законом, мають окремий правовий режим застосування (підстави виникнення, особа обтяжувача, вимоги, які забезпечують обтяження, права обтяжувача, порядок звернення стягнення на предмет обтяження тощо), виникають з різних правових підстав.

Вказавши в нормах ЦПК України, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна, законодавець чітко визначив, що застосування виключної підсудності може мати місце лише до публічного обтяження майна у вигляді арешту, а не до будь-якого обтяження, в тому числі приватного забезпечувального чи приватного договірного обтяження рухомого майна. В іншому випадку в цій нормі закону мало б зазначатись, що правила виключної підсудності стосується будь-якого виду обтяжень.

Відповідно до норм Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» приватне забезпечувальне обтяження на підставі договору застави та публічне забезпечення - накладення арешту є окремими видами обтяження рухомого майна, передбаченого Законом, мають окремий правовий режим застосування (підстави виникнення, особа обтяжувача, вимоги, які забезпечують обтяження, права обтяжувача, порядок звернення стягнення на предмет обтяження тощо), виникають з різних правових підстав.

Отже ці види обтяжень не можуть бути складовою частиною один одного, а є окремими видами обтяжень і законодавством визначено виключну підсудність лише для одного виду обтяження - публічного обтяження у вигляді арешту. Щодо підсудності спорів за приватними забезпечувальними чи договірними обтяженнями нормами ЦПК України виключну підсудність не визначено, а тому при визначенні підсудності цих спорів слід керуватись загальними нормами, які регулюють територіальну підсудність цивільних справ.

Відповідно до позовної заяви, місцезнаходження відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (змінено найменування юридичної особи на ТОВ "ВІН ФІНАНС"): м. Київ, вул. Авіаконструктора Сікорського, буд. 8. Вказана адреса за адміністративно-територіальним поділом належить до Шевченківського району міста Києва.

Беручи до уваги відомості про місцезнаходження відповідача, суд приходить до висновку про передачу вказаної цивільної справи до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А),за правилами територіальної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя

постановила:

Справу за позовною заявою представника позивача адвоката Саєнка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (змінено найменування юридичної особи на ТОВ "ВІН ФІНАНС"), треті особи: ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «НАЦІОНАЛЬНІ ІНФОРМАЦІЙНІ СИСТЕМИ», РЕГІОНАЛЬНИЙ СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР ГСЦ МВС В ДОНЕЦЬКІЙ, ЛУГАНСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ, АВТОНОМНІЙ РЕСПУБЛІЦІ КРИМ ТА М. СЕВАСТОПОЛІ (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) (ТСЦ МВС №1452) про усунення перешкод у користуванні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна, передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали: 04.06.2025 року.

Суддя І. Б. Чайкін