БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/485/25
Провадження №2/497/570/25
11.06.2025 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача загальну суму заборгованість за Договором №1207221 від 20.09.2023 року у розмірі 24 312,90 гривень.
Крім того стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.
Свої вимоги мотивує, тим, що 20.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1207221 (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Строк кредиту 364 дні (в)(день). Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору. ТОВ «Слон кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти.
Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_1 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 3 000,00 грн.
24.07.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено Договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.»
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 20 611,50 гривень. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснювала, в той час як Новий Кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору (що відображено в розрахунку заборгованості).
Таким чином станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1207221 від 20.09.2023 року становить:
1. Заборгованість по тілу кредиту - 3 000,00 грн.
2. Заборгованість по відсотках - 21 312,90 грн.
4. Загальна заборгованість - 24 312,90 гривень.
А відтак, з боку Відповідача по відношенню до Позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом.
Ухвалою від 10.03.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 08.04.2025 року об 11:00 годині (а.с.66), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.67).
Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
В судове засідання 08.04.2025 року:
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.3 зворотна сторінка).
- відповідач, будучи особисто присутньою, просила відкласти розгляд справи, надати їй можливість підготуватися до судового розгляду.
Протокольною ухвалою суду від 08.04.2025 клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено та відкладено судове засідання на 10:00 годину 13.05.2025 року, надано можливість відповідачу по справі скористатись послугами адвоката для надання їй правничої допомоги (а.с.70-71, 72).
В судове засідання 13.05.2025 року
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.55).
- відповідач, будучи належним чином повідомленою особисто в приміщенні суду (а.с.74), про що наявні у справі докази, не прибула, будь-яких заяв та клопотань, відзиву до суду не надала.
Протокольною ухвалою суду від 13.05.2025 у зв`язку із неявкою відповідача по справі відкладено судове засідання на 09:00 годину 11.06.2025 року. Надано вдруге можливість відповідачу по справі скористатись послугами адвоката для надання їй правничої допомоги (а.с.76). Вжито заходів для належного сповіщення сторін по справі (а.с.77).
В судове засідання 11.06.2025 року
- представник позивача не прибув, про час та місце проведення розгляду справи повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, до суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника та не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с.55).
- відповідач також не прибула, про час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином згідно вимог чинного законодавства за адресою постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а також шляхом надіслання кореспонденції на ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.77). До суду повернулось поштове повідомлення з відміткою про отримання рекомендованого листа суду особисто (а.с.79).
Окрім цього, суд надсилав відповідачу смс-повідомлення на номер телефону відповідача: НОМЕР_7, який зазначений відповідачем в Заявці на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення (а.с.64, 77 зворотна сторінка).
Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача, зазначеній у заяві (а.с.55), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Судом встановлено, що 20.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1207221 (надалі - Кредитний договір, Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1207221 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.7-11).
Строк кредиту 364 дні (в)(день). Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору. ТОВ «Слон кредит»» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти.
Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Пейтек Україна», позичальнику на її особисту банківську карту НОМЕР_1 , яку вона вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 3000,00 гривень.
Не усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором, Відповідач не здійснювала оплати в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1207221 від 20.09.2023 року, згідно графіку платежів.
Підписанням вказаного договору відповідач погодилася з усіма його умовами (а.с.8).
В подальшому відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого їй кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, не сплативши взагалі жодної суми, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
24.07.2024 року між ТОВ «Слон кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено Договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором.
Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.»
Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснювала, в той час як Новий Кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору (що відображено в розрахунку заборгованості).
Таким чином згідно розрахунку заборгованості станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1207221 від 20.09.2023 року становить 24 312,90 грн. яка складається з :
- заборгованості по тілу кредиту - 3 000,00 грн.
- заборгованості по відсотках - 21 312,90 грн.
З аналізу вказаних вище документів встановлено, що позивач довів наявність заборгованості у відповідача та про своє право вимагати їх погашення.
Відповідач не надала суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог, хоча суд за її клопотанням надав можливість підготуватися до судового розгляду, скористатися правничою допомогою, та двічі відклав судовий розгляд. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.
Згідно з ст.205 ЦК України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Відповідно до положень ч.ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у
листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1ст.1054ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова Установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1ст.1048 ЦК України).
Згідно статті .2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір про надання споживчого кредиту №1207221 від 20.09.2023, вказаний договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями на її номер мобільного телефону НОМЕР_2 .
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала.
Відповідач ОСОБА_1 не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і банк вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.
З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, відсутність заперечень зі сторони, належним чином повідомленого відповідача - суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа фінанс» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 24 312,90 гривень.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Положеннями ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
А відтак, в силу вимог ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422.40 гривень, що був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с.20).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 20.05.2000 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4
заборгованість по тілу кредиту - 3 000,00 грн.
заборгованість по відсотках - 21 312,90 грн.
та судові витрати в розмірі 2 422.40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про сторін:
Відповідач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_6 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4
Суддя С.В.Кодінцева