Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1753/24 Головуючий у 1-й інст. БОБЕР Д. О.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Коломієць О.С., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу №276/1753/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бобра Д.О. в смт. Хорошів,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика», позивач, товариство) звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №481983-КС-002 про надання кредиту від 31 грудня 2023 року, що становить 173 727,26 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн; суми прострочених платежів по процентах 127 727,26 грн; суми прострочених платежів за комісією 6 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 31 грудня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №481983-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 40 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених кредитним договором та правилами про надання грошових коштів у кредит.

Стверджував, що згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15082147 процентів за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Вказував, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 22 липня 2024 має заборгованість, яка зазначена вище.

Враховуючи вищевикладене, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 104 040,00 грн боргу за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 453,44 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ТОВ «Бізнес Позика» в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом в розмірі 69 687,26 грн подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що місцевий суд дійшов до хибного ототожнення процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позивачем у відповідності до умов кредитного договору та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається позичальником у визначений ним строк.

Зазначає, що строк на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15082147%, фіксована, загальний розмір надано кредиту 40 000 грн, термін дії договору до 16 червня 2024 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 104 040,00 грн. Вказує, що відсотки по кредитному договору нараховані в межах строку його дії за кожен день користування на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.

Боржником належним чином умови договору не виконувалися, графік не дотримувався, за весь період дії договору не було сплачено жодного платежу, у наслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалося нарахування процентів за стандартною ставкою 2,00000000%, а саме з 22 січня 2024 року по 16 червня 2024 року включно і після 16 червня 2024 року не нараховувалися. Вказує, що проценти за користування кредитом у загальній сумі 127 727,26 грн включають в себе: нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,15082147% у сумі 9 240,73 грн у період з 31 грудня 2023 року по 21 січня 2024 року включно та нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000% у сумі 118 486,56 грн у період з 22 січня 2024 року по 16 червня 2024 року включно.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у відповідності до статті 1056-1 ЦК України та у межах строку дії договору, який був встановлений умовами договору №481983-КС-002 про надання кредиту від 31 грудня 2023 року і закінчується 16 червня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а врешті рішення залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 69 687,26 грн, а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

У відзиві ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Рішення місцевого суду переглядається лише в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 69 687,26 грн, а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено положеннями частини 2 статті 372 та частини 2 статті 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до погодженого сторонами графіку розрахунків за заборгованості за договором №481983-КС-002 про надання кредиту від 31 грудня 2023 року до сплати за кредитним договором підлягає 104 040, 00 грн (40 000, 00 грн - основна сума кредиту, 58 040, 00 грн - проценти за користування кредитом, 6 000, 00 грн - комісія). Позивач не обґрунтував у позовній заяві підстав нарахування боргу за процентами в розмірі 127 727, 26 грн. Тому, оскільки вказаний у позові розмір процентів 127 727,26 грн не узгоджується із погодженими сторонами у договорі розміром, що за увесь період кредитування дорівнював 58 040,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 боргу за наданим кредитом в розмірі 40 000,00 грн, 6 000, 00 грн - комісії та процентів, погоджених графіком платежів у розмірі 58 040, 00 грн, а всього 104 040,00 грн.

Колегія суддів не повністю погоджується із висновком місцевого суду, мотивуючи таким.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 31 грудня 2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Бізнес Позика» договір про надання кредиту №481983-КС-002 із використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: тип кредиту - кредит; строк кредиту - 24 тижнів; процентна ставка за кредитом - в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15082147 фіксована; комісія за надання кредиту 6 000,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 40 000 грн.; термін дії договору - до 16 червня 2024 року; орієнтована загальна вартість наданого кредиту 104 040,00 грн.; орієнтована реальна річна процентна ставка 9 188,53% процентів.

Вказаний договір про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-7918.

Згідно із візуальною формою послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту №481983-КС-002 від 31 грудня 2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, 31 грудня 2023 року клієнт зайшов в особистий кабінет, ознайомився з паспортом споживчого кредиту та акцептував кредитний договір шляхом його підписання (том 1 а.с. 57-58).

Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/) від 22 липня 2024 року ОСОБА_1 , зазначено адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату та місце народження, а також інформацію стосовно бажаного кредиту, сума бажаного кредиту 40 000 грн., дату отримання кредиту 31 грудня 2023 року, електронну адресу позичальника, номер телефону та номер банківської картки/банківської картки для перерахунку коштів № НОМЕР_2 (том 1 а.с. 60).

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надано позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника вище зазначену, що підтверджується інформаційними довідками від 27 липня 2024 року (том 1 а.с. 21-22).

Із даних довідок слідує, що 31 грудня 2023 року було перераховано двома платежами кошти в сумі 25 000,00 грн та 15 000,00 грн, а всього 40 000,00 грн ОСОБА_1 , згідно кредитного договору №481983-КС-002 від 31 грудня 2023 року на платіжну картку № НОМЕР_2 , банк картки отримувача «ПриватБанк».

Зазначені обставини підтверджуються наданою АТ «Приват Банк» інформацією від 15 жовтня 2024 року, з якої встановлено, що картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 . Даною випискою по банківській карті ОСОБА_1 , а саме НОМЕР_2 за період з 13 грудня 2023 року по 16 червня 2024 року підтверджено зарахування грошових коштів у сумі 40 000,00 грн (том 1 а.с. 174-188).

Проте, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка відповідно до наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості станом на 22 липня 2024 року становить 173 727,26 грн, що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн, суми прострочених платежів по процентах 127 727,26 грн, суми прострочених платежів за комісією 6 000,00 грн.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що за умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000 процентів за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка за кредитом в день складає 1,15082147%, фіксована.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (п.3.2 договору).

У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору (п. 3.3. договору).

Сторони домовились у п.3.2.2 договору, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору та до закінчення терміну дії договору.

Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 58 040,00 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки в розмірі 1,15082147%, зменшується.

Однак, із наданих представником позивача доказів слідує, що боржником не було здійснено жодного платежу за договором №481983-КС-002 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка в розмірі 1,15082147% нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору.

При цьому, згідно долученого до позову розрахунку заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою в розмірі 1,15082147% нараховані позивачем у період з 31 грудня 2023 року по 06 січня 2024 року та в розмірі 2,0% в період з 07 січня 2024 року по 16 червня 2024 року, тобто чітко в межах дії договору (24 тижнів), а саме з 31 грудня 2023 року по 16 червня 2024 року включно. Загальна сума нарахованих відсотків становить 127 727,26 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (16 червня 2024 року) не змінювалася.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,15082147%, фіксована. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачем.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 69 687,26 грн не відповідає вимогам закону.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору про надання кредиту №481983-КС-002 від 31 грудня 2023 року в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення вимоги в частині стягнення залишку заборгованості по відсотках у розмірі 69 687,26 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 69 687,26 грн скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення такої вимоги.

Положеннями частини першої статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають задоволенню, то наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2 422,40 грн та за подання апеляційної скарги 3 633,60 грн, а всього 6 056,00 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 грудня 2024 року скасувати в частині незадоволеної вимоги та в частині судового збору, і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишок заборгованості за нарахованими відсотками за кредитним договором №481983-КС-002 від 31 грудня 2023 року у розмірі 69 687,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 3 633,60 грн., а всього 6 056,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді