Справа № 490/4297/25
н/п 2/490/3043/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Булахевіча Степана Вікторовича про зняття арешту з зарплатного рахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову ВП №77745256 про арешт коштів боржника від 08.04.2025 року та зняти арешт з її зарплатного рахунку.

Свій позов мотивувала, тим що Заводським районним судом м. Миколаєва було ухвалено заочне рішення від 20.11.2024 року щодо задоволення позову АТ «Перший український міждународний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 73911 гривен 16 копійок та судовими витратами позивача 2422 гривен 40 копійок. На підставі рішення та після набрання ним законної сили судом було видано виконавчий лист № 487/4713/24 від 27.02.2025 року, який направлений приватному виконавцю Булахевич С.В., який постановою від 08.04.2025 року відкрив виконавче провадження №77745256.

Позивачка вказує, що 08.04.2025 року приватним виконавцем Булахевичем С.В. також було винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, а саме на зарплатний рахунок позивачки. Разом з тим, позивачка вказує, що заробітна плата є її єдиним доходом, а тому арешт її рахунку призвів до скрутного матеріального становища.

Посилаючись на викладене, позивач і просила про задоволення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Згідно п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пункт 2 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначає, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на рахунок позивачки було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Позивачка ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону України «Про виконавче провадження», в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 02.06.2020 р. у справі №201/10187/18, від 20.06.2018 р. у справі №210/1072/15-ц, а також у постанові Верховного Суду №712/12136/18 від 24.05.2021 року.

Аналізуючи наведені норми та роз`яснення, надані Верховним Судом, слідує, що боржник, на майно якого державним виконавцем накладено арешт, не може звертатися до суду з позовом про зняття арешту з майна, оскільки у судовому процесі він є боржником та законом для нього встановлений інший порядок вирішення даного питання (шляхом звернення до суду зі скаргою відповідно до розділу VII ЦПК України).

Позовна заява про зняття арешту подається стороною справи, якщо арешт накладений судом відповідно до глави 10 ЦПК України.

У цій справі арешт на майно було накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження, про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , отже позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а питання про зняття арешту з майна повинно вирішуватись за скаргою, поданою у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки вказана позовна заява про зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, слід відмовити у відкритті позовного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-19, 186, 448 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Булахевіча Степана Вікторовича про зняття арешту з зарплатного рахунку.

Роз`яснити позивачці, про право на звернення до суду, який виніс рішення про стягнення заборгованості зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений у АТ «Укрпошта» згідно платіжної інструкції № 0040 від 02.06.2025 року у сумі 1211,20 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова