КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/3184/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3194/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року у складі судді Усатової І.А.,

у цивільній справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року КП виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018року послуги з централізованого опалення у розмірі 15 289 грн 15 коп, та посліги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 570 грн 34 коп, а також заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 18 831 грн 49 коп, та послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 37 444 грн 83 коп.

Позов обґрунтовано тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»видано ліцензію, у зв`язку з чим здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На підставі типового договору опубліковано договір про надання послуг в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 №34 (5085). Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому порядку не відмовлявся. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позивач на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року позов КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті послуги у розмірі 57 793 грн 93 коп, з яких: 18 831 грн 49 коп - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, 37 44 грн 43 коп - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води; судовий збір у розмірі 1 495 грн 87 коп, 21 грн 74 коп витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КП виконавчого округу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 рокув частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов. В іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, яке винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилаються на те, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ ««КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», за яким позивач як новий кредитор, прийняв право вимоги до відповідачки з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у загальному розмірі 1 818 662 617 грн 96 коп.

Вказано, що матеріали справи не містять доказів, що у визначеному законом порядку договір цесії визнано недійсним.

Посилається на те, що відсутні докази і того, що відповідач звертався до ПАТ «Київенерго» із клопотанням про припинення надання послуг із централізованого опалення чи постачання гарячої води, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісне надання цих послуг до 01 травня 2018 року.

Звертає увагу, що в матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості переданої за договором №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

У судовому засіданні представник позивача Рясков Д.О. просив про задоволення апеляційної скарги.

Відповідач в судове зсідання не з`явився про розгляд справи судом повідомлявся належно.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що рішення суду оскаржується лише в частині незадоволених вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води , що виникла до 01 травня 2018 року, а тому у іншій частині судове рішення не переглядається.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Зі справи убачається, КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" порушило перед судом питання про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за два періоди - тієї, що утворилася до 01 травня 2018 року - права вимоги по якій були переуступлені йому ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, та тієї, що утворилася з 01 травня 2018 року - за послуги, які воно надавало самостійно.

Як вбачається з інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач є власником частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 1996 року.

Вказана квартира під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

У зв`язку з цим, КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" було надано суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 18 831 грн 49 коп, заборгованість за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 37 444 грн 83 коп.

Вирішуючи спір районний суд виходив з того, що стягненню підлягає лише заборгованість за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що виникла з 01 травня 2018 року, оскільки розрахунок заборгованості до 01 травня 2018 року в матеріалах справи відсутній, що позбавило суд можливість перевірити, з якого періоду нарахована заборгованість, а також розмір щомісячних платежів, а отже, і правильність нарахування вказаної суми.

Між тим з таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та "Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За вимогами ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Сторона позивача посилається на те, що виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18 від 11 жовтня 2018 року позивач прийняв від ПАТ "Київенерго" право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла станом на 01 травня 2018 року та прийняв право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

На виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Згідно додатку № 1 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 (номер особового рахунку НОМЕР_1 ) по стягненню заборгованості за послуги з централізованого опалення у 15 289 грн 15 коп (а.с. 9).

Згідно додатку № 2 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 (номер особового рахунку НОМЕР_1 ) по стягненню заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 570 грн 34 коп (а.с. 10).

За приписами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сукупний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що до КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" від ПАТ "Київенерго" перейшло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості з оплати за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період до 01 травня 2018 року.

Відмовляючи у стягненні з боржника заборгованості за надані йому до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, районний суд посилався на відсутність у справі деталізованого розрахунку заявленої заборгованості.

Разом з тим, суд залишив поза увагою, що Договір № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року на користь нового кредитора, позивача по справі, відповідачем не оспорювався, у судовому порядку цей договір недійсним не визнавався, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України є чинним й підлягає виконанню.

Не дав районний суд оцінки й тій обставині, що відповідач будучи повідомленим про наявність спору щодо нього (а.с. 62) не подав будь-яких заперечень та не спростував установленої позивачем заборгованості за отримані ним до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання відповідачу комунальних послуг до 01 травня 2018 року з опалення та постачання гарячої води, за які останній не розрахувався, що є підставою до задоволення вимог позивача в оскаржуваній частині.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з ухваленням по справі в цій частині нового судового рішення про задоволення вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, а тому підлягає стягненню й судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 вересня 2024 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (, адреса: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5)за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в сумі 15 289 грн 15 коп та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 25 570 грн 34 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (, адреса: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5) судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3 721 грн 50 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 червня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: