КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року

справа № 376/2714/23

провадження № 22-ц/824/2262/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року, постановлено під головуванням судді Батовріної І.Г., у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25.02.2022 на автомобільній дорозі Н-02-М-06 -Кременець-Біла Церква-Ржищів-Канів-Софіївка 373км. 100м., сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 та «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

Власник (страхувальник) транспортного засобу «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 10.08.2022 звернулась із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 19.08.2022 позивачем, на підставі заяви, Страхового акту №13940 від 17.08.2022 та листа «Креді аріколь банк», звіту №МК 0151_22_Willis_АА5577ВС_Volvo_V40 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 261200 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована. В зв`язку з чим, до страховика перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою у вказаному вище розмірі. Після здійснення страхового відшкодування позивачем на адресу відповідача направлявся лист щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, однак зазначений лист відповідачем проігноровано, жодних дій, спрямованих на врегулювання питання страхового відшкодування у позасудовому порядку з боку відповідача не вживалося. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 суму страхового відшкодування саме в розмірі 261200 грн та судові витрати у справі.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" суму відшкодування шкоди в розмірі 261200грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" сплачений судовий збір у розмірі 3918грн.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги обґрунтовані тим, що районним судом не було взято до уваги, що постанова Сквирського районного суду Київської області, якою адміністративне провадження стосовно апелянта було закрито, не містить даних, які б підтверджували вину скаржника. Звертає увагу, що чинним законодавством передбачено, що страхова компанія має право стягнути з особи суму виплаченого страхового відшкодування у разі, якщо цю особу було визнано винною у встановленому законом порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" - Гречко Алла Володимирівна зазначає, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито, у зв`язку із закінченням строків на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Постановою Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 року по справі № 376/1238/22 не було закрито провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія складу адміністративного правопорушення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №376/128/22, дійшов до висновків, що суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко О.М. не робив висновків щодо відсутності у діях ОСОБА_1 вини у скоєнні ДТП та порушення ним вимог ПДР, оскільки б у такому разі, закриваючи провадження у справі, суд керувався б спеціальною нормою (п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП), тоді як у даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, яка не є реабілітуючою обставиною, та не спростовує наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка сталася 25 лютого 2022 року.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано належних доказів щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, яка сталася 25 лютого 2024 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстнції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача, станом на момент скоєння ДТП застрахована не була, до Товариства з додатковою відповідальністю «Віді-страхування» перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до Товариства з додатковою відповідальністю «Віді-страхування» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц (провадження № 61-20728св19) зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі N 686/4557/18)

Як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 у справі №376/1238/22, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с.10-11).

Як було встановлено судом першої інстанції, вказана постанова суду набрала законної сили.

Таким чином, районним судом було вірно встановлено, що суддя у постанові Сквирського районного суду Київської області від 25.07.2022 не робив висновків щодо відсутності у діях ОСОБА_1 вини у скоєнні ДТП та порушення ним вимог ПДР, оскільки дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, яка не є реабілітуючою обставиною, та не спростовує наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, яка сталася 25 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування обґрунтовані, підтверджені вказаними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 травня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді