Справа № 721/591/22
Провадження № 6/721/5/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області у складі: головуючої судді Стефанко У. Д., приватного виконавця Коломійця В. К., за участю секретаря судових засідань Штефюк Т. П. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №2 цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійця Віталія Кириловича про вирішення питання стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку,

УСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В. К. звернувся до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області знаходиться виконавче провадження № 76514229 з примусового виконання виконавчого листа № 721/591/22 виданого 19.12.2022 року Путильським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 боргу за договором позики в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, що становить 767941 грн та виконавче провадження № 76514301 з примусового виконання виконавчого листа № 721/591/22 виданого 19.12.2022 року Путильським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 витрат по сплаті судового збору в сумі 7679,41 41 грн.

Просив надати дозвіл на звернення стягнення на будівельні матеріали з яких складається об`єкт незавершеного будівництва: будівля одноповерхова з мансардою, огорожа з металевого профілю на бетонній основі (21 проліт), незавершена будівництвом, не зареєстрована належним чином, розташована на земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0770, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні приватний виконавець Коломієць В. К. підтримав подання, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просив подання задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 440 ЦПК України, державний або приватний виконавець має право звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

На примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області знаходиться виконавче провадження № 76514229 з примусового виконання виконавчого листа № 721/591/22 виданого 19.12.2022 року Путильським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 боргу за договором позики в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, що становить 767941,00 грн та виконавче провадження № 76514301 з примусового виконання виконавчого листа № 721/591/22 виданого 19.12.2022 року Путильським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 витрат по сплаті судового збору в сумі 7679,41 грн.

08.11.2024 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійця В. К., виконавчі провадження №76514229 та №76514301 об`єднано у зведене виконавче провадження № 76514496 (а.с.23).

11.11.2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Коломійцем В. К. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 955744,88 грн (а.с.19).

Приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Коломійцем В. К. 13.11.2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 721/591/22 від 19.12.2022, винесено постанову про арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0770, площею (га): 0.0875 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; та на будівлю, яка знаходиться на вказаній земельній ділянці, а саме: будівлю одноповерхову з мансардою, незавершена будівництвом орієнтованими розмірами 10,50 на 8,50 м, матеріали стан пінобетон, металопластикові вікна, перекриття з металочерепиці, огорожа з металевого профілю на бетонній основі 21 проліт, що належать боржнику ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

29.01.2025 року постановою приватного виконавця зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №721/591/22 від 19.12.2022 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 боргу за договором позики в сумі 21000 (двадцять одна тисяча) доларів США, що становить 767941,00 грн, до постановлення ухвали касаційної інстанції (а.с.7).

28.05.2025 року постановою приватного виконавця поновлене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №721/591/22 від 19.12.2022 (а.с.4)

З Витягу з Державного реєстру речових прав від 08.11.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0770, площею 0,0875га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На вказану земельну ділянку 15.02.2024 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним виконавцем Коломійцем за індексним номером 71614539 внесено запис про обтяження у виді арешту нерухомого майна на зазначену земельну ділянку. (а.с.20-21).

З відповіді на запит ОСОБА_3 до Державної податкової служби України від 02.12.2024 №242415577 вбачається, що боржнику ОСОБА_1 у 3 кварталі 2024 нараховано дохід від податкових агентів: - Чернівецької ОДА - 765 за ознакою доходу - 160; - військової частини НОМЕР_1 103203,75 за ознакою доходу 185; - ТОВ "НЕЙТІВ АППС" 41676 за ознакою доходів 111 (а.с.12).

З відповіді на запит ОСОБА_3 до Державної податкової служби України від 08.11.2024 №237954910 вбачається, що боржнику ОСОБА_1 у 4 кварталі 2023 нараховано дохід від податкового агента - військової частини НОМЕР_1 117370,57 за ознакою доходу 185; у 1 кварталі 2024 нараховано дохід від податкових агентів: - військової частини НОМЕР_1 77640,76 за ознакою доходу 185; ТОВ "НЕЙТІВ АППС" 14464 за ознакою доходів 111 (а.с.16).

З інформації Міністерства внутрішніх справ України ( відповідь на запит № 238592308 від 12.11.2024 року вбачається, що дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби відсутні (а.с.14).

Згідно відповіді на запит № 242415578 від 02.12.2024 року до Державної фіксальної служби України, боржник ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на обліку як фізична особа-підприємець в органах ДФС не перебуває (а.с.15)

26.11.2024 року боржник ОСОБА_1 надав заяву приватному виконавцю про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових у виконавчому провадженні № 76514229 (а.с 10).

Відповідно до відповіді на запити до Пенсійного фонду України від 02.12.2024, 08.12.2024, 29.05.2025 ОСОБА_1 на обліку у Пенсійному фонді не перебуває (а.с.5,13,17).

Мотиви та норми права, якими керувався суд

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно із статтею 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів .

Статтею 10 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно пункту 3 частини п`ятої статті 19 Закону України Про виконавче провадження боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 48 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У статті 50 Закону України Про виконавче провадження законодавець визначив, у якому порядку звертається стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи.

Частинами третьою-четвертою статті 50 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з вимогами частини десятої - одинадцятої статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке за боржником не зареєстровано, суд звертає увагу на відсутність у справі будь-яких належних та допустимих на підтвердження вчинення приватним виконавцем всіх передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення, і доказів того, що такі заходи виявилися безрезультатними.

Застосування судом положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 13 червня 2018року у справі № 2-592/09 (провадження № 61-8383св18) та постанові від 23 січня 2019року у справу № 522/6400/15-ц (провадження № 61-19786св18), від 26 травня 2021року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20) та від 04 січня 2024року у справі № 344/16496/17.

Системне тлумачення статті 50 Закону України Про виконавче провадження, статті 440 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що виконавець має право звернутися до суду з поданням у випадку, якщо наявне нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване за боржником. При цьому під нерухомим майном слід розуміти земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Останні можуть виступати об`єктами права.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це зокрема відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Згідно частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20).

До звернення з відповідним поданням до суду виконавець повинен здійснити всі інші передбачені Законом заходи для належного виконання судового рішення та довести цей факт у суді, а також встановити наявність нерухомого майна у боржника, яке є фактично його власністю, однак право власності зареєстровано за іншою особою. Окрім того, одночасно суд має дослідити факт наявності у боржника грошових коштів або рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача.

При цьому, виконавець має довести в суді, що спірне нерухоме майно дійсно не зареєстроване за боржником, але при цьому має статус нерухомого майна, тобто може виступати об`єктами цивільного обороту. Підтвердженням цього може бути інформація БТІ, Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тощо.

Також виконавець має надати докази того, що боржник фактично є володільцем майна. Підтвердженням може бути свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду тощо.

Тобто, головними умовами для задоволення подання виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є такі: здійснення усіх передбачених Законом заходів для належного виконання судового рішення; відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача; наявність нерухомого майна та належних доказів, які підтверджують факт, що нерухоме майно за боржником не зареєстроване, однак зареєстроване за іншою особою; наявність належних доказів, які підтверджують факт, що боржник є «фактичним» власником майна; у випадках, передбачених законодавством, майно введено в експлуатацію (див. постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 2-119/12 (провадження № 61-10330св21)).

Звертаючись до суду з цим поданням, державним виконавцем зазначено, що судове рішення про стягнення із боржника коштів не виконане, оскільки вжиті останнім заходи щодо виконання судового рішення не призвели до бажаного результату. У боржника наявна земельна ділянка на якій розміщені будівельні матеріали з яких складається об`єкт незавершеного будівництва: будівля одноповерхова з мансардою, огорожа з металевого профілю на бетонній основі (21 проліт), незавершена будівництвом, не зареєстрована належним чином, розташована на земельній ділянці кадастровий номер :01:002:0770, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так як вказане майно не зареєстроване в установленому Законом порядку, слід вирішити питання стягнення на вказане нерухоме майно боржника для виконання рішення суду.

Суд, враховуючи обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку виконавець має довести в суді, що спірне нерухоме майно дійсно не зареєстроване за боржником, але при цьому має статус нерухомого майна, тобто може виступати об`єктами цивільного обороту (здійснювалося на підставі будівельного паспорта, дозволу на початок будівельних робіт, шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації) та не являється самочинним, оскільки об`єкти самочинного будівництва, хоча й розташовані на земельній ділянці і їх переміщення є неможливим, однак, якщо вони зведені з порушенням встановленого порядку, тому не можуть вважатися нерухомим майном, а відтак і відповідно, виступати об`єктами права власності в розумінні чинного законодавства.

Зважаючи на вищенаведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути задоволено судом та виконавцем може бути звернуто стягнення на таке майно за наявності у їх сукупності наступних умов:

- на момент звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням майно повинне мати статус нерухомого майна (нерухомості), яке прийняте в експлуатацію в установленому законом порядку;

- на момент звернення державного виконавця до суду із вказаним поданням таке нерухоме майно повинне належати на праві власності боржнику за виконавчим провадженням, тобто у боржника на цей момент має виникнути право власності на таке нерухоме майно;

- належність боржнику на праві власності такого об`єкта нерухомого майна має бути документально підтверджена;

- право власності боржника на таке майно не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно до статей 12, 13, 76, 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності вищенаведених обставин, які є підставою для задоволення подання державного виконавця, покладається на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Водночас, суд звертає увагу, що питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, стосується тих випадків, коли боржник фактично є власником майна, володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Проте, матеріали справи не містять даних чи здійснює боржник фактично право володіння і користування вказаним майном.

Як було встановлено судом, майно боржника, з приводу якого останній звернувся до суду та на яке просить звернути стягнення, а саме: будівельні матеріали з яких складається об`єкт незавершеного будівництва: будівля одноповерхова з мансардою, огорожа з металевого профілю на бетонній основі (21 проліт), незавершена будівництвом, розташована на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_1 - не має статусу нерухомого майна. Вказана обставина також була підтверджена приватним виконавцем особисто у судовому засіданні.

Водночас суд зазначає, що з наданих матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник отримував дохід у 2023 та протягом 2024 років, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що державний виконавець вчинив всі необхідні дії, спрямовані на виконання рішення суду та виявлення коштів боржника, на які можна звернути стягнення для погашення боргу.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 2-9857/10 виснувано, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, не врахував у повній мірі вимог статей 10, 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження», не дослідив належним чином наданих доказів та не перевірив належним чином доводів приватного виконавця про те, що звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, може бути застосоване у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

За обставин що склалися, суд, установивши, що підстави для застосування положень частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні, дійшов висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про вирішення питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, у зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилається державний виконавець.

Зважаючи на викладене, керуючись ст. 440 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійця Віталія Кириловича про вирішення питання стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя Уляна СТЕФАНКО