КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/2854/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2024 року в справі за позовом обслуговуючого кооперативу «ОБК «Східна Брама» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2024 року ОК «ОБК «Східна Брама» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 79 958 грн.

94 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач належним чином виконав перед відповідачем, своє зобов`язання щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком, проте відповідач, будучи споживачем вказаних послуг за даною адресою, неналежним чином здійснює їх оплату, внаслідок чого за ОСОБА_1 утворилась заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком. ОСОБА_1 своєчасно та у повному обсязі не сплачує обов`язкових внесків, визначених статутом кооперативу, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість зі сплати внесків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2024 року позов обслуговуючого кооперативу «ОБК «Східна Брама» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь обслуговуючого кооперативу «ОБК «Східна Брама» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Світла, 3-Д) заборгованість у розмірі 79 958 грн. 94 коп., судовий збір у розмірі 3 028 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішенняДарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2024 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку, що ОСОБА_1 , яка з 16.04.2021 року не є власником квартири АДРЕСА_1 , не є належним відповідачем у даному спорі, суд надав невірну оцінку доказам, зробив помилкові висновки на підставі застарілих доказів, що призвело до порушення прав Відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

13 листопада 2024 року ОК «ОБК «Східна Брама» подав відзив на апеляційну скаргу.

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 подала заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

15 грудня 2024 року ОК «ОБК «Східна Брама» подав письмові пояснення на заперечення ОСОБА_1 на відзив на апеляційну скаргу.

27 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала письмові заперечення на письмові пояснення на відзив на апеляційну скаргу.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1ст.7ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5ст. 272 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.03.2017 р. (т.1 а.с28).

01.04.2019 р. між обслуговуючим кооперативом «ОБК «Східна Брама» (далі - виконавець) та ОСОБА_1 укладено договір №001-136 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є забезпечення виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком та надання додаткових послуг із забезпечення можливості отримання споживачем послуг з тимчасового теплопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, вивезення твердих побутових відходів у житловому будинку та на його території, а споживач своєчасно здійснює оплату послуг з управління будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.31-40).

Згідно із п. 2.2.1. Договору Відповідач зобов`язується оплачувати послуги з управління багатоквартирним будинком, додаткові послуги з тимчасового теплопостачання, електропостачання та водовідведення в строки та порядку, визначених цим Договором та Додатковими угодами до нього.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що обслуговуючий кооператив «ОБК «Східна Брама» забезпечує надання послуг з управління багатоквартирним будинком, за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком які надаються позивачем за даною адресою.

01.04.2019 р. між обслуговуючим кооперативом «ОБК «Східна Брама» (далі - виконавець) та ОСОБА_1 укладено договір №001-136 про спільну часткову участь у добудові багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , предметом якого є спільна часткова участь Сторін в добудові багатоквартирного житлового будинку (що складається з 2-х корпусів і 4 під`їздів),розташованого за адресою: АДРЕСА_4 (далі - Об`єкт). Під поняттям добудова багатоквартирного житлового будинку слід розуміти наступне: це комплекс проектних, будівельних, монтажних, пуско-налагоджувальних робіт,робіт та послуг щодо відведення земельної ділянки, інвентаризація незакінченого будівництва будинку, технічне обстеження об`єкту, отримання необхідних дозволів, рішень, звітів, висновків, необхідних для введення будинку в експлуатацію, отримання технічних умов та прокладання інженерних мереж теплопостачання, електропостачання, водопостачання, водовідведення, дощової каналізації та інших інженерних систем, необхідних для нормальної, безпечної експлуатації житлового будинку (п. 1.1. Договору).

Для забезпечення предмету цього Договору Сторони створюють цільові Фонди з метою фінансування робіт та послуг визначених в п 1.1 цього Договору. Формування Фондів здійснюється шляхом внесення Відповідачем внесків до Фонду на рахунок Позивача. Вид та розмір певного цільового Фонду визначається обсягом робіт та послуг, що ввійшли до даного Фонду (п. 1.2. Договору).

Оплата внесків до Фондів здійснюється Відповідачем відповідно до отриманих повідомлень на сплату внесків до цільового Фонду та Порядку формування цільових Фондів, який затверджений Загальними зборами членів Позивача, та є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток 1) (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору Позивач приймає від Відповідача внески до цільових Фондів з метою фінансування робіт та послуг, що зазначені в п. 1.1. цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач зобов`язується своєчасно та повному обсязі сплачувати внески до цільових Фондів з метою фінансування робіт та послуг, що зазначені в п. 1.1. цього Договору. Розмір, порядок та термін сплати внесків визначений в Розділі 3 цього Договору. Під час укладання цього Договору, Відповідач укладає Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно п. 1.2. Статуту обслуговуючого кооперативу «ОБК «Східна Брама», відповідно до завдань та характеру діяльності Кооператив є обслуговуючим типом, за напрямом діяльності - житлово-будівельним.

Відповідно до до п. 2.2. Статуту, завданнями Кооперативу є, зокрема, надання послуг членам Кооперативу, які складають предмет його діяльності.

Згідно п. 2.3. Статуту, предметом діяльності Кооперативу є, зокрема, комплексне обслуговування об`єктів житлового будівництва; проведення робіт з пошуку земельної ділянки під житлове будівництво, а також земельної ділянки з об`єктами незавершеного будівництва та отримання їх у власність або оренду; проведення комплексу проектно-вишукувальних робіт та проектно-кошторисних робіт; отримання дозвільної документації на будівництво (реконструкцію) об`єктів житлового будівництва; організація та забезпечення будівництва житлових будинків та об`єктів незавершеного будівництва по АДРЕСА_4 , а також введення його в експлуатацію; організація та забезпечення будівництва (реконструкції), зовнішніх і внутрішніх інженерних мереж, з виконанням всіх технічних для введення в експлуатацію житлових будинків і об`єктів незавершеного будівництва, а також допоміжних споруд для задоволення потреб членів та асоційованих членів Кооперативу; експлуатація та ремонт житлового будинку (будинків) та утримання прибудинкової території, у порядку, визначеному чинним законодавством України; проведення поліпшеного оздоблення та встановлення більш досконалого обладнання житлового будинку (будинків), приміщень і квартир; створення інфраструктури для експлуатації житлових будинків; здійснення технічного житлово-експлуатаційного обслуговування житлових будинків; організація побутового обслуговування членів Кооперативу та членів їх сімей; управління нерухомістю, експлуатація житловою фонду, інших будівель та споруд, надання побутових послуг з ремонту приміщень, систем постачання холодної та гарячої води, теплової та електричної енергії, обслуговування, ремонт електрообладнання та устаткування; забезпечення експлуатації теплових пунктів, бойлерних установок, водо насосних станцій, станцій перекачування стокових вод, електрощитових, теплових, електричних та водо каналізаційних мереж, систем пожежогасіння тощо; надання комунальних послуг членам та асоційованим членам Кооперативу (членам їх сімей) в тому числі з забезпечення приміщень та квартир будинку тепловою, електричною енергією, водопостачанням, водовідведенням та іншими послугами; надання комунальних послуг особам котрі не є членами Кооперативу (членам їх сімей) в тому числі з забезпечення приміщень та квартир таких осіб тепловою, електричною енергією, водопостачанням, водовідведенням та іншими послугами на підставі договорів про надання послуг; укладання та контроль за виконанням договорів, пов`язаних з будівництвом (реконструкцією), експлуатацією і ремонтом житлового будинку (будинків) і надвірних будівель та утримання прибудинкової території; здійснення інших видів діяльності, метою яких є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів та асоційованих членів Кооперативу (членів їх сімей), які Кооператив має право здійснювати відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 5.3. Статуту, член Кооперативу зобов`язаний, зокрема, своєчасно сплачувати внески визначені Статутом Кооперативу, Загальними зборами (Зборами уповноважених) або іншим органом управління Кооперативу, а також здійснювати інші необхідні платежі; своєчасно здійснювати оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внесків до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 5.6. Статуту, асоційований член Кооперативу має обов`язки аналогічні обов`язкам члена Кооперативу передбаченим п. 5.3. Статуту, а також зобов`язаний виконувати умови договору укладеного Кооперативом з таким членом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість наданих послуг з управління багатоквартирним будинком, внаслідок чого за нею утворилась заборгованість за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №001-136 від 01.04.2024, яка станом на 26.01.2024 р., складається з наступного:

попередня оплата згідно Договору з ДТЕК №64384012Р від 08.04.2019р.- 79,75 грн.

управління будинком - 15 504,83 грн.,

компенсація витрат на опалення - 21 520,37 грн.,

попередня оплата за опалення - 2 181,60 грн.,

компенсація вартості електроенергії - 2 459,21 грн.,

компенсація ХВП та ХВВ - 2 940,23 грн.,

компенсація ХВП та ХВВ МЗК - 57,71 грн.,

компенсація електроенергії за мзк - 5 061,13 грн.,

компенсація за Додаткові послуги - 4 282,78 грн.,

компенсація послуг консьєржів - 21,93 грн.,

компенсація витрат на придбання дизель-генератора -1 800,00 грн.

Крім того, вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати внесків до цільових Фондів, станом на 16.02.2024 р., за нею утворилась заборгованість зі сплати внесків у наступні фонди:

- з фінансування капітального та поточного ремонту - 2060,00 грн.;

- по фінансуванню робіт з виконання технічних умов на електропостачання - 21 218,00 грн..

- з фінансування виконання комплексу робіт по гідроізоляції, а також облаштування зливної каналізації - 288,40 грн.

16.02.2024 р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №001-136 від 01.04.2024 та заборгованості зі сплати внесків до цільових фондів (т.1 а.с.118-125), однак відповідач свої зобов`язання е виконав, заборгованість не сплатив.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума заборгованості за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №001-136 від 01.04.2024 та заборгованості зі сплати внесків у фонди складає 79 958 грн. 94 коп.

Суд першої інстанції вважав встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №001-136 від 01.04.2024 та заборгованості зі сплати внесків до фондів у розмірі 79 958 грн. 94 коп. визнав законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов до наступного.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової допомоги №2/2024 від 30.01.2024, укладеного між адвокатом Крупським В.В. та ОК «ОБК Східна Брама»(т.2 а.с.81-83), копію додатку №5 до Договорупро надання правової допомоги №2/2024 від 30.01.2024, яким визначено вартість послуг в розмірі 12 500 грн. (т.2 а.с.84), копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №5 від 16.05.2024 на суму 12 500 грн. до Договорупро надання правової допомоги №2/2024 від 30.01.2024 (т.2 а.с.85), копію ордеру на надання правничої допомоги (правової) допомоги ОК «ОБК Східна Брама`адвокатом Крупським В.В. на підставі Договорупро надання правової допомоги №2/2024 від 30.01.2024 (т.2 а.с.86).

Із розрахунків витрат на правничу допомогу, які наведені в Акті виконаних робіт (наданих послуг) №5 від 16.05.2024, вбачається, що адвокатом надано послуги, загальна вартість яких складає 12 500 грн.

Визначаючи час на надання зазначених в Акті послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Крім того, дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.

Суд вважав, що понесені витрати є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд прийшов до висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи таким.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 179 ЖК Української РСР визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Отже, власник житлового приміщення у багатоквартирному будинку несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 901 ЦПК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правило статті 526 ЦК України є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулювалися Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

У цьому випадку відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг також регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який набрав чинності 10 грудня 2017 року.

За змістом розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону встановлено, що Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875-IV в попередній редакції визнається таким, що втратив чинність з дня введення в дію Закону № 2189-VIII (тобто з 1 травня 2019 року), крім норм, що регулюють надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, управління будинком, спорудою або групою будинків, ремонту приміщень, будинків, споруд, які втрачають чинність через шість місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто з 10 червня 2018 року).

Згідно із частиною першою статті 13 Закону № 2189-VIII залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загальногокористування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель зобов`язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги був визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Зазначені положення законодавства встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

В силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після подання позовної заяви 20.05.2024, відповідач уклала з позивачем Договір про реструктуризацію заборгованості по внескам до Фондів від 31.05.2024.

У даному договорі відповідач визнала факт належності їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 даного договору позивач надає відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з оплати по внескам до Фондів за Договором № 001-136 від 01.04.2019 про спільну часткову участь в добудові багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 (далі - Внески до фондів), що утворилися станом на 31.05.2024, на загальну суму 22 124,40 грн. з 01.06.2024 року до 20.05.2025 року, у т. ч.: 21 836,00 грн. за фонд електроенергії т а 288,40 грн. за фонд гідроізоляції, з подальшою сплатою загальної суми заборгованості у відповідному порядку.

Відповідно до п. 4 даного договору відповідач зобов?язується забезпечити своєчасне погашення боргу за послуги згідно з умовами, визначеними договором; у разі розірвання договору при відчуженні житлового приміщення сплатити невнесену суму розстроченого боргу т а суму нарахованої пені.

Даний договір набирає чинності з 31.05.2024 року і діє до 20.05.2025.

Після подання позовної заяви 20.05.2024, відповідач уклала з позивачем Договір про реструктуризацію заборгованості за надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 31.05.2024.

У даному договорі Відповідач визнала факт належності їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 даного договору Позивач надає Відповідачу розстрочку у погашенні заборгованості з оплати за надання послуг з управління багатоквартирним будинком за Договором № 001-136 від 01.04.2019 (далі - послуги), що утворилася станом на 31.05.2024, на загальну суму 65 876,55 грн. з 01.06.2024 по 20.05.2025, у т. ч.: 65 876,55 грн. з а комунальні послуги, з подальшою сплатою загальної суми заборгованості у відповідному порядку.

Факт укладення правочинів щодо реструктуризації утвореної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 31.05.2024 у обсязі загальної суми позову, з визнанням належності відповідачу квартири АДРЕСА_1 , факт виконання відповідачем означених договорів, свідчить про визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них".

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Відповідач не надала суду жодних доказів того, що за спірний період послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надавалися іншим виконавцем, а не позивачем. При цьому нормами Житлового кодексу України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" не передбачено, що управитель або виконавець повинен надавати споживачу акти виконаних робіт щомісячно щодо фактично наданих послуг.

В оцінці аргументів відповідача про те, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, колегія суддів враховує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, у тому числі в якому створено чи не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач від наданих послуг у встановленому законом порядку не відмовлялася, належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, суду не представлено.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач допустила невиконання вимог закону щодо належної оплати вартості послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території в установлений строк та у визначеній сумі вартості цієї послуги, що є підставою для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги.

Таким чином доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною відповідача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги відповідача.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.

Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана