РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року

м. Рівне

Справа № 563/1801/23

Провадження № 22-ц/4815/548/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Гордійчук С.О.,

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2025 року, ухвалену у складі судді Сірака Д.Ю., повний текст рішення суду виготовлено 31.01.2025 року у справі № 563/1801/23,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду від 12 березня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 100 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що під час виконання вказаного вище рішення відповідач неодноразово мав значну заборгованість по сплаті аліментів та ухилявся від обов`язків по їх сплаті. Тільки в кінці 2022 року державним виконавцем вдалося стягнути із боржника наявну заборгованість, оскільки ОСОБА_2 почав проходити військову службу та отримувати регулярний дохід. Стверджує, що в період із середини 2023 року відповідач регулярними платежами сплачує аліменти, в квітні 2023 року він сплатив одноразову суму у 10 150 грн. одним платежем, надалі сплачував по 3 000 тисячі гривень. Таким чином, сплата аліментів у вищезазначених сумах є можливою та прийнятною для відповідача.

Самостійно вона не має змоги забезпечити дитину всім необхідним. В цей час, відповідач працевлаштувався, відповідно, відбулися зміни його матеріального становища в кращий бік, тому вважає, що з нього можливо стягувати аліменти в частині від його заробітку, що для нього буде посильним та не матиме значного впливу на його матеріальне становище.

Просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини, з твердої грошової суми в розмірі 100 грн. на 1/4 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2025 року Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Корецького районного суду Рівненської області від 12 березня 2015 року у справі № 563/182/15-ц, шляхом зміни способу стягнення аліментів.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволені позову в повному об`ємі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він не був повідомлений судом про день та час судового засідання, а відтак був позбавлений права подавати суду докази якими заперечує проти позову.

Вказує, що позивач не довела саме погіршення або покращення свого матеріального стану. Крім того, суд не з`ясував матеріальний та сімейний стан платника аліментів та стан його здоров`я.

Вказує, що підстав для зміни способу стягнення аліментів немає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує, що ухвала суду є законною та обгрунтованою. Просить залишити її без зміни, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції цим вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 12 березня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 100 (сто) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

21 квітня 2016 року рішенням Корецького районного суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано та неповнолітню дитину, ОСОБА_5 залишено проживати з матір`ю, ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки № 1065/05 від 23 травня 2023 року, ОСОБА_2 працює у військовій частині НОМЕР_1 та загальна сума його доходу за період з 01 червня 2022 року по 21 березня 2023 року, за винятком аліментів, становить 884 067,59 грн

Згідно з довідками № 1703/убд від 22 вересня 2023 року та № 181/УБД від 09 січня 2024 року, що були видані командиром військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 , в період з 01 вересня по 10 грудня 2022 року, з 23 грудня 2022 року по 06 липня 2023 року, та з 21 липня 2023 року по 01 січня 2024 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Богоявленка Донецької області, н.п. Борова Харківської області.

Згідно довідкою-розрахунком по аліментах, станом на 26 вересня 2023 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (в/л № 563/182/15-ц) сплачено 89 698,87 грн. (нараховано 77 959 грн.) відповідно переплата складає 11 739,87 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.ст.183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17 і наведені норми та тлумачення спростовують доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається із матеріалів справи, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що раніше визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі недостатньо для задоволення потреб дитини та вказувала на покращення матеріального стану відповідача, як платника аліментів.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, оскільки така зміна способу стягнення не порушить прав платника аліментів та відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам спільної дитини, а тому висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими.

Факт збільшення доходів платника аліментів сторонами не заперечується. При цьому судом першої інстанції враховані всі суттєві обставини справи, дотримано баланс прав та інтересів обох сторін, прийнято до уваги відсутність на утриманні відповідача інших утриманців, у зв`язку із чим розмір аліментів на утримання доньки сторін обґрунтовано визначено саме у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивач не довела обставини, передбачені ст. 192 СК України, а саме зміну майнового чи сімейного стану її дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, в той час як доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, в тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення оскільки предметом позову було не збільшення розміру аліментів, а зміна способу стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму, що є виключною ініціативою того з батьків, з ким проживає дитина.

Щодо не повідомлення про день та час судового засідання:

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. У разі припинення повноважень представника на здійснення представництва особи у справі представник не може бути у цій самій справі представником іншої сторони, третьої особи на іншій стороні або третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 ЦПК України у редакції, чинній на час вирішення спірних процесуальних питань судом першої інстанції, суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Обов`язковість реєстрації Електронного кабінету в ЄСІТС для окремих категорій суб`єктів визначається процесуальним законодавством (пункт 10 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС Положення про ЄСІТС).

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували «Електронний кабінет», суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до «Електронного кабінету» таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Встановлено, що представництво інтересів відповідача здійснював адвокат Сенчук В.П., що підтверджується наявним у матеріалах справи ордером на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 19 червня 2023 року.

29 січня 2025 року представником відповідача адвокатом Сенчук В.П. через підсистему «Електронний суд» подано заяву про розгляд справи у його відсутності, оскільки «29.01.2025 року він братиме участь у слідчих діях в рамках кримінального провадження»

Таким чином, судова повістка, з урахуванням вимог частин четвертої-сьомої статті 14 ЦПК України та положень абзацу 6 частини восьмої статті 128 ЦПК України, вважається врученою адвокату Сенчуку В.П.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Відтак, відповідач у цій справі є належним чином повідомленим місцевим судом про час та дату судових засідань, а доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду підлягає до сплати судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги що, на день подання апеляційної скарги, становить 1610,40 грн.

При подачі апеляційної скарги апелянтом не було сплачено судовий збір. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 29 січня 2025 року року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 1610 гривень 40 копійок (рахунок для зарахування надходжень по коду класифікації доходів бюджету 22030101 "Судовий збір" (Державна судова адміністрація України, 050): Рахунок отримувача: UA0017527, Отримувач: ГУК у Рівен.обл/ Рівнен.міс.тг/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38012494, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат), МФО: 899998).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 05.06.2025 року.

Головуючий суддя : Гордійчук С.О.

Судді: Боймиструк С.В.

Шимків С.С.