РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1566/24

Провадження №2/568/58/25

02 червня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Крупецьку сільську раду Дубенського району Рівненської області

про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ

У вересні 2025 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно. За життя спадкодавець склала заповіт від 02.03.2007 р., яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_5 .. З метою оформлення спадкових прав, вона як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса та дізналася про наявність заповіту від 17.07.2008 р., складеного ОСОБА_4 , посвідченого секретарем Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, зареєстрованим в реєстрі № 588, яким заповіла ОСОБА_6 земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії РВ № 0189484 від 18.11.1997 р.

Посилаючись на те, що її баба не могла підписувати заповіт, оскільки мала намір заповісти майно лише їй (позивачці) та ніколи не казала про складання другого заповіту, тобто не мала наміру вчиняти інший правочин щодо розпорядження майном. Вважає, що складання іншого заповіту не відповідає дійсній внутрішній волі спадкодавця. Просила суд визнати недійсним заповіт від 17.07.2008 року, складений спадкодавцем ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 .

Ухвалою 12.11.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.02.2025 р. підготовче засідання відкладено для належного повідомлення відповідача.

Ухвалою від 25.03.2025 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Крупецьку сільську раду Дубенського району Рівненської області, оголошено перерву в судовому засіданні.

Ухвалою від 07.04.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою від 20.05.2025 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 02.06.2025 р.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила визнати недійсним заповіт від 17.07.2008 р. складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , посвідчений секретарем Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, оскільки вважає, що її баба ОСОБА_4 не підписувала вказаний заповіт та не мала наміру залишати відповідачці земельну ділянку. Зауважила, що в журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області за 2008 р. під №588 відсутній запис про реєстрацію оскаржуваного заповіту, 17.07.2008 р. сільською радою проведена інша нотаріальна дія - посвідчення справжності правочину.

Вважає, що оскаржуваний заповіт від 17.07.2008 р. складений з порушенням вимог щодо його посвідчення, а тому його слід визнати недійсним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд враховує наступне.?

Судом встановлено, що 02.03.2007 р. ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, зареєстрованим в реєстрі № 21, яким заповіла все своє майно ОСОБА_7 (а.с. 7).

11.05.2007 р. у зв`язку з реєстраціє шлюбу, ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.05.2007 р. (а.с. 8).

Крім того, в матеріалах справи міститься заповіт від 17.07.2008 р., складений ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, зареєстрований в реєстрі № 588, відповідно до якого спадкодавець ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_6 земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії РВ № 0189484 від 18.11.1997 р. (а.с. 15).

З витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31.01.2023 р. вбачається, що заповіт ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_7 № 21 зареєстрований у спадковому реєстрі № 46168578, заповіт ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 № 588 зареєстрований у спадковому реєстрі №52538825 (а.с. 9).

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №?04-14/176 від 08.09.2015 р., згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за ОСОБА_4 зареєстрований сертифікати №13406 та №0189884, згідно записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, за ОСОБА_4 зареєстровані сертифікати ЯЖ №336337, ЯЗ №297261 (а.с. 95).

В матеріалах справи міститься державний акт на право на земельну ділянку серії ЯЗ № 297261 від 17.11.2009 р., відповідно до якого земельна ділянка площею 1,61 га на території Теслугівської сільської ради Радивилівського району на праві власності належить ОСОБА_4 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації смертей Теслугівською сільською радою Радивилівського району Рівненської області зроблено відповідний актовий запис № 36 від 20.11.2011 р., свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

02.02.2012 р. ОСОБА_9 звернулася до Радивилівської державної нотаріальної контори Рівненської області з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 82).

На підставі поданої позивачем заяви, державним нотаріусом заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 52380354, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 86).

З матеріалів справи вбачається, 11.05.2012 р. до приватного нотаріуса Радивилівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 на підставі заповіту, посвідченого Теслугівською сільською радою Радивилівського району, зареєстрованим № 588 та зареєстрований у спадковому раєстрі №52538825, звернулася ОСОБА_2 (а.с. 88).

09.10.2015 р. державний нотаріус Радивилівської районної державної нотаріальної контори Шанковській О.В. видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме: земельні ділянки розташованої на території Теслугівської сільської ради, площею 1,7454 га та площею 0,1256 га, які належали спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту серії ЯЖ №33637 від 17.07.2009 р., про що в спадковому реєстрі внесено відповідний реєстраційний запис (а.с. 107, 108).

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 27.10.2015 р. у справі № 568/849/15-ц визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на будинковолодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Постановою від 11.08.2023 р. державний нотаріус Радивилівської державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, право власності на які підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ№297261, оскільки із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 17.07.2008 р., зареєстрованим № 588 звернулася ОСОБА_10 (а.с. 15).

Відповідно до листа старости Теслугівського старостинського округу №?06-02/9 від 02.02.2023 р., запис про заповіт №588 від 17.07.2008 р. в журналі реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області за 2008 р. не значиться, відомості відсутні (а.с. 16).

З копії журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Теслугівської сільської ради Радивилівського району Рівненської області за 2008 р. під №588 від 17.07.2008 р. міститься запис про посвідчення справжності правочину (номер запису та дата вчинення містить виправлення) (а.с. 18-19).

З листа ДП "Національні інформаційні системи" від 30.08.2023 р. вбачається, що надати інформацію щодо документів, на підставі яких зареєстровано заповіт №52538825 не має можливості, оскільки станом на 2012 р., ДП "Інформаційний центр" МЮУ та його регіональні філії здійснювали ведення та реєстрацію спадкового реєстру (а.с. 57-58).

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт, відповідно статті 1234 ЦК України, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача.?

Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки. На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування.

Частинами першою-п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.?

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.?

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.?

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.?

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.?

Загальні вимоги до форми заповіту встановлено статтею 1247 ЦК України, якою передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення та має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).

Відповідно до п. 8 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій, відомості про заповіт, зміни до нього та його скасування підлягають обов`язковій державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.07.?2011 № 1810/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.07.2011 за № 831/19569.

Відповідно до ч. 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Частино 2 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права передбачає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.?

Суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) вказано, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а також Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Цією експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукопису під впливом будь-яких (природних, штучних) збиваючих факторів; у незвичних умовах або в незвичайному стані виконавця, навмисно зміненим почерком, з наслідуванням почерку іншої особи; визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

З наведеного слідує, що основною метою почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту.

Звертаючись до суду з позовом про недійсність заповіту, позивач посилалась на те, що спадкодавець оспорюваний заповіт не підписувала, оскільки не мала наміру складати заповіт на користь іншої особи.

Таким чином, ураховуючи предмет позову у даній справі, суд вважає, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи необхідно призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи.?

В судовому засіданні 07.04.2025 р. відповідно до п.4.ч.5 ст.12 ЦПК України судом роз`яснено позивачу її право на призначення судової почеркознавчої експертизи, проте, позивач не скористався наданим їй правом та в категоричній формі заперечила щодо призначення такої експертизи.

Позивачем не надано належних та переконливих доказів, що підпис на оспорюваному заповіті від 17.07.2008 р. виконаний не спадкодавцем, твердження позивача, що спадкодавець «не мала наміру» складати інший заповіт не може бути підставою для визнання вчиненого правочину недійсним.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).?

Встановлено, що оскаржуваний заповіт від 17.07.2008 р. вчинено в письмовій формі, із зазначенням дати, місця і часу складення (17.07.2008 р. о 10:30 год., с. Теслугів, Радивилівський район, Рівненська область), дати та місця народження заповідача (10.05.1940 р., с. Глибока Долина, Млинівський район, Рівненська область), підписаний особисто заповідачем. Секретар сільської ради встановив особу заповідача, перевірив його дієздатність, роз`яснив заповідачу зміст ст. 1241 ЦК України.

Крім того, заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі 15.03.2012 р. №52538825.

Доказів того, що при складанні та посвідченні заповіту волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, позивачем суду не надано.?

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність порушення форми заповіту та його посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.?

Той факт, що в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Теслугівської сільської ради відсутній запис № 588 про посвідчення оскаржуваного заповіту, відповідно до вимог чинного законодавства не є підставою для визнання заповіту недійсним.?

Суд зазначає, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі 15.03.2012 р. не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту (Постанова КЦС ВС від 17.11.2021 у справі № 755/8776/18).

Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21), від 20 липня 2022 року в справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21), про те, що свобода заповіту є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, зокрема, повагу до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Встановлено, що під час посвідчення оспорюваного заповіту секретарем сільської ради дотримано вимог статей 1247, 1248 ЦК України.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів порушення вимог чинного законодавства при його складанні чи посвідченні, та не доведено, що волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання заповіту недійсним.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 80, 89, 141, 263-265, суд

УХВАЛИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_3 (останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області (вул. Довга, 68, с. Крупець, Дубенський район, Рівненська область, 35541).

Повний текст рішення виготовлений 09.06.2025 р.

Суддя А.О. Сільман