Справа № 399/917/23
Провадження № 2/399/88/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2025 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором позики № 5472459 від 01.02.2022 року в розмірі 21252,60 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі договору позики № 5472459 від 01.02.2022 року, ОСОБА_1 отримала кредит в Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 10 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2. Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Згідно п.п. 2.4. п. 2 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1. п 2 кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту. ТОВ «Авентус Україна» згідно п.п. 10.7 кредитного договору, які розміщені на сайті creditplus. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач, підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись цих правил.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19062023 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату йому належні права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 19.06.2023 до договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 21252, 60 грн., з яких: - 6000 грн. сума заборгованості за основною сумую боргу; - 15252, 60 грн. сума заборгованості за відсотками; - 0, 00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.06.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5472459 в розмірі 21252,60 грн., з яких: - 6000 грн. сума заборгованості за основною сумую боргу; - 15252, 60 грн. сума заборгованості за відсотками; - 0, 00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

Ухвалою суду від 6 грудня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті.

Заочним рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2024 року заочне рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2024 року по справі № 399/917/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувано та призначено підготовче судове засідання.

25 березня 2024 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевцової Л.В. надійшли пояснення в яких вона зазначила, що проаналізувавши позовну заяву та додані до неї докази, представник відповідача вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо кредитного договору на рахунок відповідачки.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. Проте, додані позивачем до позовної заяви документи не підтверджують факту надання відповідачу кредиту та розміру заборгованості.

На підтвердження своїх позовних вимог до позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 5472459 від 01.02.2022. Проте, розрахунок кредитної заборгованості не є належним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки Позивачем не доведено укладання кредитного договору на заявлених позивачем умовах.

Окрім того, відповідно до висновків Верховного суду, зроблених у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-11, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2008 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщуютьзаписи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

При цьому відповідно до п. 61 вказаного Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Таким чином, належним доказом щодо заборгованості відповідачки може бути виписка по рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами.

В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15. Проте, виписка по рахунку відповідачки до позовної заяви позивачем не додавалась. Також, відсутні й відомості щодо відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок. Відсутні й і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).

В відзиві на позовну заяву, який надійшов 11 липня 2024 року представник відповідачки зазначила що, проаналізувавши позовну заяву та додані до неї докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом з тим, позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів щодо кредитного договору на рахунок відповідача.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.

Проте, додані позивачем до позовної заяви документи не підтверджують факту надання відповідачу кредиту та розміру заборгованості.

На підтвердження своїх позовних вимог до позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5472455 від 01.02.2022.

Проте, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Отже, розрахунок заборгованості не є належним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладення кредитного договору на заявлених позивачем умовах та й розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

Також, відсутні й відомості щодо відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку (кредитної картки) на виконання умов кредитного договору та зарахування вказаних коштів на цей кредитний рахунок. Відсутні й інші докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника).

На основі вищезазначених положень, будь-яких доказів, в тому числі платіжних документів щодо надання коштів, а також доказів видачі кредиту відповідачу, позивач не надав, а тому позовні вимоги не можна вважати такими, що підтверджується належними та допустимими доказами.

17 липня 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відзив є безпідставним, необґрунтованим, оскільки представником відповідачки до суду не надано відповідних доказів, що підтверджуєть заперечення проти позову. Представник позивача просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Встановлено, що відповідно до кредитного договору № 5472459 від 01.02.2022 відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Авентус України» в сумі 6000 гривень /а.с. 5-12/.

19.06.2023 між ТОВ «Авентус України» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1902023 у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» набуло право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників /а.с. 13-16/.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , за кредитним договором № 5472459 в сумі 21252, 60 гривень, з яких; - 6000, 00 грн. заборгованість за основним боргом; - 15252, 60 грн. заборгованість за відсотками /а.с. 17, 18/.

Згідно виписок № б/н за період 01.02.2022-10.02.2022 року наданих АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 отримала переказ на картку банку (рахунок) № НОМЕР_1 , відкриту на її ім`я, грошових коштів у розмірі 6 000.00 грн. /а.с. 220-224/.

Тобто перерахування кредитних коштів здійснювалось за реквізитами (банківською карткою) наданими ОСОБА_1 , тобто, фактичне отримання кредитних коштів за договором підтверджується відповідними доказами.

Згідно листа-повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 2868 від 22.06.2023 року повідомило ТОВ «Авентус Україна» про успішність грошових операції в тому числі за картковим рахунком НОМЕР_2 , № транзакції НОМЕР_3 в розмірі 6000 грн., здійсненого 01.02.2022 року /а.с. 115-117/.

Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) ТОВ «Авентус Україна», ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 5472459 від 01.02.2022 року в розмірі 21250, 60 грн. з яких: 6000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15662, 60 грн. заборгованість по процентам /а.с. 118-129/.

Дані обставини беззаперечно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають.

Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, позивачем їй нараховано заборгованість у розмірі в сумі 21252, 60 грн., з яких: - 6000 грн. сума заборгованості за основною сумую боргу; - 15252, 60 грн. сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на наведене, суд констатує, що кредитодавці належним чином виконали умови договорів, укладених з відповідачкою, а остання в свою чергу ухиляється від виконання обумовлених в договорах обов`язків, а тому вона повинна сплатити виниклу перед позивачем (особою, яка в подальшому набула від попередніх кредиторів права вимоги за кредитними договорами до відповідачки) заборгованість.

Відповідачкою ОСОБА_1 та її представником не надано суду доказів виконання взятих на себе фінансових зобов`язань за спірними кредитними договорами та погашення боргу, також не надано доказів, що підтверджують їх заперечення проти позову.

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розміри наданих кредитів, розміри та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, тому позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами в розмірі 21252, 60 гривень.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 2684, 00 гривня підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4,5,12,89,141,259,263-265,280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, р/р № НОМЕР_5 в АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором № 5472459 від 01.02.2022 в сумі 21252 (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят дві) гривні 60 копійок та витрати зі сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 ЦПК України.

Суддя М.М. Лях