г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/208/25
Номер провадження 2/213/1157/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Хмельової С.М.,

за участі секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,

за відсутності сторін,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "КЕШ ТУ ГОУ" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 440,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 січня 2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №171549, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2 000,00 грн зі сплатою процентів за користування коштами у розмірі 2% в день строком на 30 днів. Кошти були перераховані на платіжну картку позичальника. Договір укладено в електронному вигляді. На підставі договору факторингу від 28 жовтня 2021 року позивач отримав право вимоги до відповідачки за зазначеним договором. Відповідачка умови договору не виконала, має заборгованість в розмірі 10 440,00 грн, яка складається з: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 8 440,00 грн заборгованість за процентами. Позивач просить стягнути зазначену суму з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір.

06 травня 2025 року надійшла заява позивача про розподіл судових витрат, згідно з якою просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

В заяві від 06.05.2025 представник позивача зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив.

За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

04 квітня 2025 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла дана позовна заява, передана за підсудністю з Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

14 січня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» і ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №171549, за умовами якого кредитодавець надав відповідачці кредит у розмірі 2 000,00 грн строком на 30 днів шляхом їх перерахування на рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної банківської картки позичальника № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Фіксована процентна ставка становить 2% в день.

Відповідачем договір підписано одноразовим ідентифікатором.

Відповідачка ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними.

Кредитодавцем переховано грошові кошти на картковий рахунок відповідача, що підтверджується інформаційної довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН».

Відповідачка умови договору з повернення кредиту та сплати процентів не виконала.

28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01 - 28/10/2021, за умовами якого до позивача перейшли права вимоги, в тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за зазначеним вище договором.

12 листопада 2021 року відповідачці надіслано вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором; повідомлено про відступлення права вимоги.

Станом на 04 грудня 2024 року заборгованість за кредитним договором не погашена і становить 10 440,00 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 2 000,00 грн та простроченої заборгованості за процентами 8 440,00 грн.

Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачкою не спростовано.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі сума кредиту, строк кредитування та дата повернення кредиту, відсоткова ставка, орієнтовна загальна вартість позики. Підписавши договір, відповідачка засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір про надання фінансового кредиту між ТОВ «ЗАЙМЕР» і відповідачкою не був би укладений, а грошові кошти не були би перераховані.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частина 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Приписами ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлено, що відповідачка користувалася коштами, наданими їй на підставі укладеного договору фінансового кредиту. Проте, в повному обсязі та належним чином умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором №171549 від 14 січня 2021 на підставі договору факторингу №01 - 28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному позивачем розмірі - не надала, доводи позивача щодо невиконання відповідачкою зобов`язань за договором позики, а також щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру здійснених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги та акт про отримання правової допомоги. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідачки не надійшло.

Водночас, згідно з п. 3 акту про отримання правової допомоги загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої адвокатом 10 000,00 грн, витрати на виготовлення позовної заяви з додатками (канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції) 500,00 грн.

Суд зазначає, що канцелярські витрати не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому сума в 500,00 грн витрат на правничу допомогу позивачем не доведена.

Отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого ним судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №171549 від 14 січня 2021 року у розмірі 10 440 (десять тисяч чотириста сорок) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», місцезнаходження: вул. Кирилівська, буд.82, оф.7, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складення повного судового рішення 04 червня 2025 року.

Суддя С.М. Хмельова