Справа №377/722/24
Провадження №2/377/303/25
10 червня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-
03 вересня 2024 року до суду з позовною заявою звернулася позивач, від імені якої діяла представник адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, в якій, з урахуванням поданих заяв про уточнення позовних вимог, посилаючись на статті 116-117 КЗпП України, просила:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 124 469 гривень 39 копійок;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.04.2024 по 03.09.2024 в сумі 79 152 гривні 92 копійки;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 гривень;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на її користь судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211 гривень 20 копійок(том 1 а.с. 42-46, 100).
Ухвалою судді від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07 жовтня 2024 року( том 1 а.с. 49-51).
Ухвалою суду від 05 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18 листопада 2024 року ( том 1 а.с. 67-68).
08 квітня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1», від імені якого діяла представник - Вітинська Віра Володимирівна, до суду в системі «Електронний суд» надійшла заява про перегляд заочного рішення( том 1 а. с. 193-199).
Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1», від імені якого діяла представник - Вітинська Віра Володимирівна, про перегляд заочного рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року у справі № 377/722/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діяла представник - адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Заочне рішення Славутицького міського суду Київської області від 30 грудня 2024 року в цивільній справі № 377/722/24, провадження № 2/377/402/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діяла представник - адвокат Климчук Вікторія Володимирівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 21 травня 2025 року ( том 1 а. с. 236-239).
19 травня 2025 року до суду в системі «Електронний суд» надійшов відзив від відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку відмовити, в частині стягнення заробітної плати стягнути в розмірі, визначеному розрахунковими листами. Відзив обґрунтований тим, що за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час. ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» знаходиться під дією форс-мажорних обставин, тому звернулося до Київської торгово-промислової палати та отримало Сертифікат №3000-24-2258 від 10.12.2024. Таким чином в матеріалах справи наявний єдиний належний документ, що підтверджує обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань це Сертифікат №3000-24-2258 від 10.12.2024. У Сертифікаті №3000-24-2258 від 10.12.2024 визначено початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) саме з 12 березня 2022 року, тобто, охоплює період дії трудових правовідносин між сторонами, які припинені за згодою сторін. Таким чином, з 12 березня 2022 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків, як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача. 01.06.2023 на загальнодоступному ресурсі для працівників «MyEldoLife» доступ до, якого мають всі працівники ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1», де розміщуються новини компанії, розміщенні накази, заяви, бланки тощо, було розміщено інформацію про те, що через військову агресію РФ торговельна мережа «Ельдорадо» (товариства, які діють під цією торговою маркою) отримала значних збитків - було зруйновано основний склад товариства, пограбовано/знищено значну частину магазинів, внаслідок чого товариства знаходяться під дією обставин непереборної сили (форсі-мажорні обставини), у зв`язку з цим виплати заробітної плати та усіх інших належних нарахувань при звільненні можуть відбуватися із затримкою. Таким чином, належним повідомленням через загальнодоступний ресурс для працівників «MyEldoLife» роботодавець повідомив працівників про обставини непереборної сили, що зумовлюють затримку розрахунку, в тому числі, при звільненні. В наслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, починаючи з 24 лютого 2022 року ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1», яка входить до Торгової мережі «Ельдорадо» (Група компаній «Ельдорадо» : ТОВ «Дієса», ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1», ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1»), втратила під час бойових дій , або потрапили до тимчасово окупованих територій 5 (п`ять) торгівельних об`єктів, та повне знищення промислового та розподільчого складу ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» у с. Квітневе Броварського району Київської області, що підтверджено довідкою Приватного підприємства «ОФІС БТІ» про знищення/знесення майна від 29.03.2022 №29/03, реєстраційний номер документу: DT01:4521-1747-1586-0518. По кожному з об`єктів, що зазнав військового втручання, було подано відповідне повідомлення про кримінальне правопорушення. Розмір завданих збитків, які вплинули на фінансову стабільність Товариства і поставили під загрозу можливість виконання фінансово-господарських зобов`язань перед контрагентами, державним та місцевим бюджетом, найманими працівниками, споживачами, підтверджений відповідними висновками, проведеними незалежними оціночними організаціями та судовим експертом. Враховуючи те, що виникнення форс-мажорних обставин, а саме фактичне знищення товару, який був поставлений постачальниками на склад Товариства, а будівлю складу було повністю знищено, також знищення/ пошкодження/втрата контролю над магазинами підприємства, фактичне припинення роботи інших магазинів підприємства у зв`язку з неможливістю ведення господарської діяльності під час ведення активних бойових дій на території України, що призвело до збитків, одночасне звернення великої кількості кредиторів з вимогою оплати поставленого товару (в т.ч. такого, який був знищений або пошкоджений, або втрачений) поставило Компанію у скрутне становище, що спричинило не можливість виконання усіх зобов`язань, в томі числі по оплаті заробітної плати з незалежних від підприємства обставин. Отже, додатковими обставинами встановлено знаходження відповідача під дією обставин непереборної сили, що зумовило неможливість своєчасно розрахуватись із працівниками. Зазначені обставини є підставою для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( том 2 а.с. 1-5).
Ухвалою суду від 21 травня 2025 року долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву з доданими документами та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 10 червня 2025 року ( том 2 а.с. 42-44).
Відповідач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу «Судова повістка» ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» в його електронний кабінет ( том 2 а.с. 46).
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 03 серпня 2018 року по 02 квітня 2024 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1», що підтверджено витягом із трудової книжки, особовою карткою працівника, наказом № Т01/02/08/003 від 02.08.2018 про прийняття на роботу, наказом № Т01/08/04/001 від 08.04.2021 про переведення, наказом № Т01/01/04/002 від 01.04.2024 про припинення трудового договору, копії яких долучені до матеріалів справи ( том 1 а. с.12-13, 17-21 ).
02 квітня 2024 року наказом № Т01/01/04/002 про припинення трудового договору, копія якого знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_1 звільнено з посади заступника керуючого магазином Департаменту з роздрібної торгівлі, Філія 1 за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України ( том 1 а.с. 21).
Відповідно до розрахункового листа ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» за квітень 2024 року сума заборгованості ОСОБА_1 по невиплаченій заробітній платі на кінець місяця складає 124469 гривень 39 копійок (том 1 а. с. 22 ).
Згідно з розрахунковим листом ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» за травень 2024 року борг підприємства на початок місяця становить 124469,39 гривень( том 1 а.с 95).
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам.
За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.
Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
За правилом статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Судом з досліджених доказів встановлено, що відповідач ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» у день звільнення позивача не виплатив всі суми, що належали їй від підприємства.
Розрахунковими листами, виданими позивачу підприємством за жовтень-грудень 2023 року, січень-травень 2024 року, підтверджено, що на день звільнення відповідач повинен був виплатити позивачу належну суму 124469,39 гривень. При цьому суд враховує, що ця заборгованість розрахована роботодавцем з утриманням військового збору та ПДФО( том 1 а.с. 22-23, 93-95).
Проте, вказана сума заборгованості із заробітної пати не виплачена позивачу у день звільнення, що підтверджено випискою по картковому рахунку позивача за період з 01.03.2023 по 21.07.2024, відкритому у АТ «ОЩАДБАНК», індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України ( том 1 а.с. 14-16, 24-25).
В матеріалах справи відсутні докази, що заборгованість із заробітної плати позивачу виплачена і на день розгляду справи судом.
Таким чином, враховуючи, що при звільненні позивача з нею не був проведений розрахунок та не виплачено усі належні їй суми, то необхідно стягнути із ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 існуючу заборгованість із заробітної плати в розмірі 124469,39 гривень.
Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з такого.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Суд, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, стягує на підставі статті 117 КЗпП України на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.
Тобто визначальним і достатнім для вирішення питання щодо застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, є встановлення судом вини роботодавця в непроведенні повного розрахунку з працівником у день звільнення.
Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
Таким чином, саме роботодавець має надати докази щодо відсутності вини в порушенні строків виплати працівнику сум при звільненні.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Отже, єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань (обов`язків) - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».
Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо. Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.
Наведене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №905/857/19.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ , введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який згідно з Указом Президента від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом Президента від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом Президента від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом Президента від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом Президента від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом Президента від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом Президента від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом Президента від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3564-ІХ, Указом Президента від 6 травня 2024 року № 271/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-ІХ, Указом Президента 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ, Указом Президента від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX, Указом Президента від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX, Указом Президента від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № № 4356-IX, продовжувався, зокрема з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.
У листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, Торгово-промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб за договором, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням /обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких-/го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) ( том 2 а.с. 14).
24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Частинами другою та третьою статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати; роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили; звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.
Аналіз наведеної спеціальної норми права дозволяє дійти висновку про те, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.
Таким чином, існування обставини воєнного стану, фактів окупації та ведення бойових дій, а можливо також і знищення майна підприємства чи існування інших обставин, в тому числі існування дебіторської заборгованості, не спростовують факту існування заборгованості по заробітній платі і не звільняють від обов`язку виплати заробітної плати.
Проте, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці та за несвоєчасне проведення розрахунку.
Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
10 грудня 2024 року ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» отримало сертифікат Київської торгово-промислової палати №3000-24-2258 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий у порядку та на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», з якого вбачається, що Київська торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» щодо обов`язку ( зобов`язання) за статтями 47, 94 та 115-117 Кодексу законів про працю України, статтями 1 та 24 Закону України « Про оплату праці», з урахуванням статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» перед Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у термін: з 12 березня 2022 року. Період дії форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили): дата настання: 12 березня 2022 року; дата закінчення: тривають станом на 10 грудня 2024 року ( том 2 а.с. 34-36).
Виданим 10 грудня 2024 року сертифікатом № 3000-24-2258 Київська ТПП засвідчила такі форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): збройна агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні; відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі; повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: вул. Гоголівська, 1-а, с. Квітневе, Броварський район, Київська область, де знаходиться основний товарний склад, внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу (обстріл);
У тексті сертифікату наявне посилання на повідомлення ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» про втрату первинних та інших документів, в якому товариство повідомило, що входить до торгової мережі «Ельдорадо» наряду з ТОВ «ДІЄСА» та ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-15» та зазначило, що внаслідок обстрілу 12 березня 2022 року та повторно 16 березня 2022 року була знищена будівля складу, де зберігалася значна частина первинної та іншої документації товариства і товарні запаси торгової мережі; велика частина об`єктів торгової мережі або потрапила до територій, на яких велись бойові дії та зазнали певних втрат, або потрапили до тимчасово окупованих територій (тобто був втрачений контроль над об`єктами, активами, що в них знаходилися, інформаційними носіями, первинними документами тощо), або пошкоджена чи взагалі повністю знищена разом з активами, інформаційними носіями, первинними документами тощо, внаслідок обстрілів з боку збройних формувань Російської Федерації.
Крім того, у сертифікаті зазначено, що копіями бухгалтерських довідок ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» підтверджено суму збитків: по обладнанню магазина Т018 у м. Харків - 12 467 630,42 гривень; по обладнанню магазина Т065 у м. Мелітополь - 3 630 407,32 гривень; по обладнанню магазина Т048 у м. Нова Каховка Херсонської області - 3 987 731,91 гривень; по товару магазина Т018 у м. Харків - 17 984 635,66 гривень; по обладнанню магазина Т065 у м. Мелітополь - 11 760 066 гривень; по обладнанню магазина НОМЕР_1 у м. Нова Каховка Херсонської області - 9 162 613,73 гривень; по обладнанню центрального складу у с. Квітневе, Броварський район, Київська область - 12 459 274,68 гривень.
Отже, унеможливлення виконання ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме, збройною агресією Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі; повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: вул. Гоголівська, 1-а, с. Квітневе, Броварський район, Київська область, де знаходився основний товарний склад, які продовжують діяти і дату закінчення їх дії, встановити неможливо. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором.
Суд враховує те, що у сертифікаті № 3000-24-2258 від 10 грудня 2024 року початок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначений саме з 12 березня 2022 року, тобто охоплює період дії трудових відносин з ОСОБА_1 , які припинені за угодою сторін лише 02 квітня 2024 року. Отже, між обставинами непереборної сили, які засвідчені сертифікатом № 3000-24-2258 від 10 грудня 2024 року, та неможливістю належного виконання ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» обов`язку зі своєчасного проведення розрахунку при звільненні позивача, наявний причинно-наслідковий зв`язок.
Таким чином, у трудових правовідносинах між сторонами з 12 березня 2022 року виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами трудового договору, обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі, щодо позивача.
ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» повідомило працівників про обставини непереборної сили, що зумовлюють затримку розрахунку, через загальнодоступний ресурс «МуЕldoLife» 01 червня 2023 року (том 2 а.с. 10-13).
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених обставин, якими підтверджується, що у трудових правовідносинах між відповідачем ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» та його працівниками, зокрема, ОСОБА_1 , з 12 березня 2022 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, та які завдали збитків, як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких відповідач об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), та обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі щодо позивача, у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є безпідставними і задоволенню не підлягають.
Наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності перед позивачем за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні позивача встановлено за сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин справи з урахуванням оцінки наведених у сертифікаті №3000-24-2258 від 10 грудня 2024 року обставин непереборної сили.
За таких обставин позов необхідно задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість із заробітної плати в сумі 124 469 гривень 39 копійок без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. В іншій частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно відмовити із вищенаведених підстав.
За правилом пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у даній справі в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за один місяць.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Судом встановлено, що адвокат Климчук В.В. надавала позивачу професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 7-04-24-Ц від 22 квітня 2024 року ( том 1 а. с. 29-31).
Як вбачається з пункту 1.1. договору, предметом договору є забезпечення реалізації прав та законних інтересів клієнта щодо захисту трудових прав, порушених ТОВ «ТЕХНОПОЛІС-1».
За змістом пункту 1.2. договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами. Обсяг робіт за договором визначено додатком 2.
Відповідно до пункту 3.1. договору клієнт зобов`язується, зокрема своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за договором.
Згідно з пунктом 4.1. договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.
За змістом пункту 4.3. договору сторони узгодили, що вартість послуг адвоката становить 8000 гривень.
Пунктами 4.6, 4.7., 4.9. договору передбачено, що факт виконаних робіт (наданих послуг) підтверджується актом виконаних робіт(наданих послуг), що є додатком 3 до цього договору. Підставою для сплати гонорару є рахунок фактура. Гонорар сплачується у безготівковому порядку на рахунок адвоката.
Згідно з Актом наданих послуг від 30 серпня 2024 року, який є Додатком 3 до договору № 7-04-24-Ц від 22.04.2024, адвокат на виконання договору № 7-04-24-Ц від 22.04.2024 передав, а клієнт прийняв наступні послуги: зустрічі з клієнтом, надання консультацій щодо предмету звернення; вивчення наданих клієнтом документів, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення, збирання доказів (надіслання адвокатських запитів); складання позовної заяви, оформлення додатків до неї (в т.ч. послуги друку, ксерокопіювання, засвідчення копій документів), подача документів до суду. Загальна вартість послуг адвоката складає 8 000,00 гривень. Підписанням цього Акту клієнт підтверджує факт належного отримання послуг відповідно до положень договору № 7-04-24-Ц від 22 квітня 2024 року, а також того, що не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних в цьому Акті (том 1 а. с. 34).
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи час, затрачений адвокатом Климчук В.В. на надання позивачу консультацій щодо предмету звернення, вивчення наданих клієнтом документів, нормативних актів та матеріалів судової практики щодо предмету звернення, збирання доказів, складання позовної заяви, оформлення додатків до неї, складання клопотання про витребування доказів, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 8 000 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі.
Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надійшло.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 124469,30 гривень х 100 % : 203622,31 гривень = 61,13 % (відсоток розміру задоволеного позову); 8000 х 61,13 % :100 % = 4890,40 гривень (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову).
За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4890 гривень 40 копійок.
За правилами статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» за позовну вимогу щодо стягнення заборгованості із заробітної плати в сумі 1211,20 гривень.
З урахуванням того, що судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то судові витрати по оплаті судового збору за вказану позовну вимогу, які понесла позивач, стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 124 469 гривень 39 копійок без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за один місяць.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4890 гривень 40 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1» на користь держави судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОПОЛІС-1», , місцезнаходження: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вулиця Велика кільцева, 4.

Повне рішення суду складено 10 червня 2025 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька