БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1287/25
Провадження № 6/497/41/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про заміну сторони у виконавчому провадженні

10.06.25 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.

за участю секретаря - Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" (первісний стягувач), ОСОБА_1 (боржник), Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2025 року до Болградського районного суду Одеської області через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" (первісний стягувач), ОСОБА_1 (боржник), Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Заявник свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича перебуває виконавче провадження № 67322381 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за № 29775 від 23.09.2021 про стягнення із Боржника, яким є: ОСОБА_1 заборгованості на користь Стягувача, яким є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро", який змінив своє найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

03.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дінеро" (далі за текстом Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі за текстом Новий Кредитор, Правонаступник (Стягувача) було укладено Договір факторингу № №571-ФК-25, далі за текстом «Договір факторингу».

Відповідно до Договору факторингу, право грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором №AG1080529 в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора № L9382803 згідно з яким проводиться стягнення заборгованості за виконавчим документом виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за №29775 від 23.09.2021 у виконавчому провадженні АСВП № 67322381 відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладені норми, у зв`язку із відступленням права грошової вимоги за кредитним договором, відбулася заміна Кредитора у зобов`язанні, у результаті чого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт». набуло статусу нового кредитора/стягувача про стягнення із Боржника, яким є: ОСОБА_1 отже виконання вказаного виконавчого документу передбачає задоволення вимог вже не Первісного кредитора, яким було: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" , а Нового кредитора, яким є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Оскільки за виконавчим провадженням № 67322381 стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" для подальшого примусового стягнення необхідно замінити у виконавчому провадженні сторону Стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінеро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт», оскільки останній є новим кредитором, то подальші стягнення (оплати за кредитною заборгованістю) повинні відбуватись на користь нового кредитора.

Зазначене стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 03.06.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 10.06.2025 року об 11:00 годині (а.с.17), та повідомлено сторін по справі (а.с.18).

В судове засідання 10.06.2025 року:

- представник заявника не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином відповідно до вимог діючого законодавства, в заяві зазначив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.2 зворотна сторінка);

- заінтересована особа Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович до суду не прибув, надіслав копію матеріалів виконавчого провадження, однак жодних заяв, клопотань до суду не подавав (а.с.47-62);

- інші сторони не прибули, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази, а саме довідки про доставку електронних листів (а.с.19).

Таким чином, суд вважає, що сторони належним чином сповіщені про час та дату судового розгляду даної справи, що відповідає правовій позиції КЦС ВС викладеній у справі 761/14537/15 щодо стягнення боргу з банку, а саме: направлення судової повістки на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи.

Як зазначено у позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Чірікоста і Віола проти Італії», сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання.

В силу вимог частини 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд прийшов до висновку про задоволення вимог за цією заявою за наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до норм пунктів 1, 2, 3 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

За вимогами статті 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича перебуває виконавче провадження № 67322381 щодо примусового виконання виконавчого документу виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за № 29775 від 23.09.2021 про стягнення із Боржника, яким є: ОСОБА_1 заборгованості на користь Стягувача, яким є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро", який змінив своє найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Станом на дату подачі заяви виконавче провадження № 67322381 відкрите, що підтверджується інформаційними довідками з сайту «Автоматизованої системи виконавчих проваджень, що додано до даної Заяви в якості додатків.

03.04.2025 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу № №571-ФК-25.

Відповідно до Договору факторингу, право грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором №AG1080529 в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора № L9382803 згідно з яким проводиться стягнення заборгованості за виконавчим документом виданим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем за №29775 від 23.09.2021 у виконавчому провадженні АСВП № 67322381 відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України № 435-IV від 16.01.2003, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладені норми, у зв`язку із відступленням права грошової вимоги за кредитним договором, відбулася заміна Кредитора у зобов`язанні, у результаті чого, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт». набуло статусу нового кредитора/стягувача про стягнення із Боржника, яким є: ОСОБА_1 отже виконання вказаного виконавчого документу передбачає задоволення вимог вже не Первісного кредитора, яким було: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" , а Нового кредитора, яким є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Укрфінстандарт».

Оскільки за виконавчим провадженням № 67322381 стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" для подальшого примусового стягнення необхідно замінити у виконавчому провадженні сторону Стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінеро" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», оскільки останній є новим кредитором, то подальші стягнення (оплати за кредитною заборгованістю) повинні відбуватись на користь нового кредитора.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс13 та постанові від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, матеріально-правовою підставою звернення із заявою про заміну сторони у виконавчому проваджені стало укладення 03.04.2025 між Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» Договір факторингу № №571-ФК-25, про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" відступило ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», а ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором № AG 1080529 від 11/08/2019 року боржник ОСОБА_1 .

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №905/1976/16).

Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником).

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, на підставі ст. 442 ЦПК України, тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 19.02.2020 у справі №2-3897/10, провадження №61-45900св18).

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття стягувача (кредитора) внаслідок його правонаступництва.

Тому, у зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття первісного кредитора з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України, за заявою заінтересованої сторони, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Доказів того, що виконавче провадження ВП № 67322381 закінчено, матеріали справи не містять.

Також у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договорів відступлення недійсними, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цих договорів.

З огляду на викладене, суд вважає вимогу про заміну сторони виконавчого провадження Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт» правомірною, у зв`язку із доведенням факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, що надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому проваджені.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне замінити сторону виконавчого провадження з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінеро" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт»: , адреса місця знаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17Б, офіс, 503.

Керуючись ст. 353, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро" (первісний стягувач), ОСОБА_1 (боржник), Приватний виконавець Парфьонов Георгій Володимирович про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дінеро": , адреса місця знаходження: вул. Сурікова буд.3, м. Київ, 03035

на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт», , адреса місця знаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17-Б, офіс, 503

у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 29775 вчиненого 23.09.2021 року приватним нотаріусом, яким є Бригіда Володимиром Олександровичем про стягнення боргу з боржника яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрфінстандарт», за Кредитним договором № AG 1080529 від 11.08.2019 року, укладеного останньою з Товариством з обмеженою відповідальністю "Дінеро".

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua.

Суддя С.В.Кодінцева