Справа №:755/4174/21
Провадження №: 2-др/755/84/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове рішення)

"09" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Онопрійчук Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Києва ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири та заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Києва ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири та, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2025, передана в провадження головуючого судді. Заяві присвоєно номер провадження №2-др/755/84/25. Заява призначена до судового розгляду на 09.06.2025 на 11:00 годину.

03.06.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, яка на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.06.2025, передана в провадження головуючого судді. Заяві присвоєно номер провадження №2-др/755/86/25.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2025 заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження.

У судове засідання, яке призначено для вирішення питання про судові витрати, учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26.05.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану залиттям квартири в сумі 27 506 грн, моральну шкоду в сумі 2 000 грн, судовий збір в сумі 638,51 грн.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, за правилом п.п.1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У першій заяві по суті справи, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у порядку п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомив, що позивачем понесені витрати у зв`язку з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

У першій заяві по суті справи, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у порядку п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, повідомив, що відповідачем понесені витрати у зв`язку з розглядом справи у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн гонорару, сплаченого авансом адвокату.

У заяві про винесення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №24022021 від 24.02.2021 гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі в розмірі 15 000 грн. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №24022021 від 24.02.2021 розмір гонорару було визначено в розмірі 25 000 грн. Розмір винагороди за надання правничої (правової) допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Згідно квитанції від 24.02.2021 позивачем сплачено адвокату гонорар в розмірі 15 000 грн. Згідно квитанції від 24.02.2024 позивачем сплачено адвокату гонорар в розмірі 10 000 грн. Відповідно до довідки від 30.05.2025 гонорар адвокату в розмірі 25 000 грн сплачено в повному обсязі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 28.12.2020 у справа №640/18402/19, гонорар адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не потребує надання детального опису робіт.

У заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ОСОБА_2 - Писаренко О.О. зазначає, що у відзиві на позов та судових дебатах повідомлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у зв`язку з розглядом справи, які поніс відповідач, зокрема, у сумі 25 000,00 грн гонорару, сплаченого авансом адвокату, та про надання остаточного (точного) розрахунку судових витрат, фактично понесених у зв`язку з розглядом справи, та документів на їх підтвердження, впродовж 5-ти днів з дня постановлення судового рішення. На розподіл судових витрат просить стягнути з позивача на користь відповідача адвокатський гонорар в сумі 25 000,00 грн за правничі послуги. Витрати на адвокатський гонорар підтверджуються документами, копії яких є у справі: договір про надання правничої допомоги, квитанція на сплату гонорару адвокату, ордер адвоката. Витрати на адвокатський гонорар підтверджуються також документами: акт про надання правничої допомоги, звіт (детальний опис змісту і обсягу послуг), як додаток до акту, свідоцтво адвоката, додаткове погодження щодо пролонгації договору.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 143 ЦПК України).

Судом встановлено, що 24.02.2021 між адвокатом Вотінцевим Є.Г. та ОСОБА_1 укладено договір (угода) про надання правової (правничої) допомоги №24022021, за умовами п.4 якого, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 15 000 грн під час підписання цієї угоди. Зазначений у додатку розмір оплати правової допомоги не позбавляє клієнта права, за власної ініціативи, виплатити адвокату додатковий гонорар, розмір якого клієнт має право визначити самостійно. Окрім цього, клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 1 500 грн за кожне призначене судове засідання.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 24.02.2021 адвокат Вотінцев Є.Г. прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №24022021 суму в розмірі 15 000 грн.

24.02.2024 між адвокатом Вотінцевим Є.Г. та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги №24022021, за умовами якої сторони дійшли згоди, що пункт 4 договору викласти в такій редакції: «За надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 25 000 грн».

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від. 24.02.2024 адвокат Вотінцев Є.Г. прийняв від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №24022021, додаткової угоди №1 від 24.02.2024 суму в розмірі 10 000 грн.

Також, 30.05.2025 адвокатом Вотінцевим Є.Г. складена довідка про те, що на виконання договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги №24022021 від 24.02.2021 та додаткової угоди №1 до цього договору Вотінцевим Є.Г. отримано від клієнта ОСОБА_1 25 000 грн.

Крім того, судом встановлено, що 04.06.2021 між ОСОБА_2 та адвокатом Писаренко О.О. укладено договір №04/06 про надання правничої допомоги, за умовами п.7 якого, клієнт сплачує фіксований гонорар за послуги по ст.1 цього договору в розмірі 45 000 грн без ПДВ, з яких авансом 25 000зща послуги, зазначені в п.п. А-В ст. 1 цього договору, та після отримання судового рішення першої інстанції в справі - оплата в розмірі 20 000 грн. Обов`язок клієнта з оплати обох частин гонорару зберігається у випадку відсутності необхідності в послугах за п.п. Г-Е ст. 1 у випадку відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в судовому засіданні у ній, незалежно від інстанції, клієнт має доплатити гонорар в сумі 2 500 грн за кожну явку адвоката для участі чи участі в судовому засіданні у справі, починаючи з 4-ї.

Згідно квитанції від 07.06.2021 адвокат Писаренко О.О. отримав від ОСОБА_2 аванс гонорару за договором №04/06 від 04.06.2021 в сумі 25 000 грн, що включає: вивчення позовної заяви, документів, інформації, юридичний аналіз обставин справи №755/4174/21; нормативне та фактичне обґрунтування заперечень проти позову, процесуальних заяв у справі; представництво клієнта в суді першої інстанції у справі (за п.п. А-В ст. 1 договору).

Згідно додаткового погодження від 01.02.2022 до договору про надання правничих послуг укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Писаренко О.О., сторони уклали це погодження про наступне: строк дії договору про надання правничих послуг адвокатом у судовій справі №755/4174/21 продовжити і встановити кінцевий термін його дії - через два місяці з дня ухвалення судом судового рішення у справі.

26.05.2025 між ОСОБА_2 та адвокатом Писаренко О.О. підписано акт про надання правничої допомоги, згідно якого адвокатом на доручення клієнта згідно договору про надання правничої послуги надана клієнтові правнича допомога/понесені витрати у судовій справі №755/4174/24: вивчення позовної заяви ОСОБА_1 та додатків у судовій справі; напрацювання правової позиції захисту клієнта; складання проєктів відзиву на позов, клопотань про призначення судової експертизи та інших процесуальних документів, поданих до суду; представництво клієнта в суді при розгляді справи. Клієнт сплатив адвокату 25 000 грн гонорару.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 686/28627/18 від 27.07.2022 зазначено, що Верховний Суд зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21).

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (пункти 133-134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21).

Відповідно до ч.4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

В цій частині варто відзначити про те, що стороною позивача додатковою угодою №1 від 24.02.2024 змінено умови договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги №24022021 від 24.02.2021 та збільшено розмір гонорару адвоката з 15 000 грн до 25 000 грн. В той же час, позивач жодним чином не навів обґрунтування такого збільшення, враховуючи заявлену у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, що є наслідком для відмови позивачу у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в частині такого перевищення. При цьому, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд присуджує позивачу компенсацію понесених ним судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 60,32% та складає 9 048 грн.

Що стосується заявлених до стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то суд виходить із того, що вони відповідають попередньо визначеному розміру витрат, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідачу присуджується компенсація понесених судових витрат пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні якої відмовлено, що становить 39, 68% та складає 9 920 грн.

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 872 грн, що становить різницю суми судових витрат присуджених до стягненню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 133, 137, 141, 258, 265, 270, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити частково.

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Києва ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу в сумі 872 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: