ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/239/25 Номер провадження 22-ц/814/2483/25Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Лобова О. А.

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року, постановлену в м. Полтаві під головуванням судді Савченко Л. І.

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення відсутності юридичного факту державної реєстрації розірвання шлюбу, заінтересована особа - Новосанжарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в:

15 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження із залученням в якості заінтересованої особи Новосанжарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у який просила суд встановити відсутність юридичного факту державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначала, що 30.06.1989 Полтавським міським палацом шлюбів була проведена державна реєстрація її шлюбу з ОСОБА_2 .

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.1997 вказаний шлюб було розірвано, але для реєстрації розірвання шлюбу до органів РАЦС ні вона, ні ОСОБА_2 не звертались.

27.01.1998 Решетилівським РВ РАЦС видано первинне свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 7, в якому вказані інші особи.

Так, зазначала, що з повного витягу про розірвання шлюбу № 8 вбачається, що в ньому містяться не її персональні відомості за паспортом громадянина України, який вона не отримувала, та він не підтверджує факт проведення державної реєстрації розірвання її з ОСОБА_2 шлюбу. Крім того, вказаний витяг № 8 вона не отримувала і він не містить відмітки про його видачу «повторно».

Відтак, на її думку, відсутній факт державної реєстрації розірвання шлюбу.

Вказувала, що встановлення даного факту необхідне їй для реалізації її права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 та попередження протиправного позбавлення її спадкоємцями ОСОБА_2 її єдиного житла - квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику право звернутися до суду з відповідним позовом у порядку позовного провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що із поданої до суду заяви вбачається спір про право.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що під спором про право розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви, а в даному випадку спору про право між нею та Новосанжарським РВ ДРАЦС у Полтавської районі Полтавської області немає.

Також відсутній спір про право із спадкоємцями ОСОБА_2 , оскільки наявність таких в рамках розгляду цивільної справи № 546/239/23 Кобеляцький районний суд Полтавської області не встановив.

Вважає, що встановлення відсутності юридичного факту державної реєстрації розірвання шлюбу не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право на спадкування.

Вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, оскільки постановлена всупереч заборони ухвалювати судові рішення на припущеннях та перешкоджає доступу до правосуддя.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, крім справ про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, які судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Умовами встановлення юридичних фактів судом є те, що згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних юридичних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням суб`єктивного права фізичної особи за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі з підстав, визначених частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту відсутності державної реєстрації розірвання шлюбу з метою реалізації права на спадкування після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей 1216, 1217, 1223, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами першою-третьою статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до положень статей 39, 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв на час розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.1997, розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, встановлення факту відсутності державної реєстрації розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 матиме правовим наслідком віднесення заявника ОСОБА_1 до спадкоємців першої черги за законом після померлого ОСОБА_2 , що свідчить про наявність спору про право цивільне, яке підлягає розгляду у позовному провадженні на основі позову, з урахуванням принципу змагальності сторін та рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом, що гарантуватиме всім учасникам процесу рівні можливості надавати юридичні факти по справі, викладати свої доводи та заперечення, представляти докази.

Доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено наявність цивільного спору, є безпідставними, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення вказаного юридичного факту необхідно їй для реалізації права на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 та попередження протиправного позбавлення її житла - квартири за адресою: АДРЕСА_2 спадкоємцями ОСОБА_2 , що свідчить про існування спадкового спору та унеможливлює встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження.

Оскаржувана ухвала суду не обмежує ОСОБА_1 у праві звернутись до суду з відповідним позовом та доводити суду свої вимоги про встановлення відсутності юридичного факту державної реєстрації розірвання шлюбу з дотриманням правил позовного провадження.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з наведених в апеляційній скарзі мотивів та залишає апеляційну скаргу заявника без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як постановлену з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. А. Лобов