КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2376/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Сушко Л.П.

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на рухоме майно,

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Радзівіл А.Г.,-

встановив:

У вересні 2021 року ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду із названим позовом.

ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» просило у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з правилами) № 0 від 26 вересня 2008 року: звернути стягнення на транспортний засіб марки «TOYOTA», модель «COROLLA», рік випуску 2008, колір чорний, тип - легковий седан-В, номери агрегатів: номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом вилучення належного їй предмета застави та передачі у володіння кредитора - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» для подальшого продажу за договором купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою визначеною суб`єктом оціночної діяльності станом на дату продажу; вилучити у ОСОБА_1 та передати ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» правовстановлюючі документи (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) та ключів на предмет застави - транспортний засіб: марки «TOYOTA», модель «COROLLA», рік випуску 2008, чорний, тип-легковий седан-В, номери агрегатів: номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1598, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 24 720, 00 доларів США та заставу транспортного засобу № 0.

В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передала в заставу транспортний засіб: марка TOYOTA, модель COROLLA, рік випуску 2008.

08грудня 2011 року між ПАТ«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»укладено договір купівлі продажу прававимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредитну та заставитранспортного засобу.

11травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»укладено договір купівлі продажу прававимоги, за яким, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставитранспортного засобу.

У порушення вимог укладеного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом виникла заборгованість за укладеним договором.

Враховуючи невиконання позичальником свого зобов`язання, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулось до суду із названим позовом.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 рокуу задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

У судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог та відсутності підстав для звернення стягнення на транспортний засіб ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 26 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк» та АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту у розмірі 24 720, 00 доларів США та заставу транспортного засобу № 0.

Відповідно до кредитного договору ОСОБА_1 надано кредит в розмірі24 720, 00 доларів США, з кінцевим терміном остаточного повного погашення до 28вересня 2015 року, плата за користування 15, 0 % річних.

В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передала в заставу транспортний засіб: марка TOYOTA, модель COROLLA, рік випуску 2008.

08грудня 2011 року між ПАТ«УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк»укладено договір купівлі продажу прававимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредитну та заставитранспортного засобу.

11травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»укладено договір купівлі продажу прававимоги, за яким, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставитранспортного засобу.

У порушення вимог укладеного договору, ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, в результаті чого станом виникла заборгованість за укладеним договором.

27 липня 2021 року позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено «Повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання («Заставне повідомлення»)» ізвимогою про виконання грошового зобов`язання та передачу предмету застави у володіння товариства.

Станом на 06 вересня 2021 року відповідачем не виконано вимогу позивача щодо погашення заборгованість за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовну заяву, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» зазначило, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання згідно укладеного кредитного договору. Станом на 11 травня 2019 року заборгованість відповідача становить 2 184 834 грн 33 коп. та складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 603 175 грн 66 коп. та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1 581 658 грн 67 коп. Враховуючи невиконання позичальником свого зобов`язання, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулось до суду із названим позовом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором(ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, звертаючись до суду із позовною заявою, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» просило з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу звернути стягнення на автомобіль марки TOYOTA, модель COROLLA, рік випуску 2008.

Дослідивши матеріали справи, колегією судді встановлено, що ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 24 720, 00 доларів США, з кінцевим терміном остаточного повного погашення до 28 травня 2015 року, плата за користування 15, 0 % річних.

Із наданої копії розрахунку АТ «Дельта Банк» вбачається, що станом на 01 травня 2019 року заборгованість ОСОБА_1 складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 23 016, 80 доларів США (603 175 грн 66 коп.) та заборгованості за відсотками у розмірі 60 355, 09 доларів США (1 581 658 грн 67 коп.).

Відповідно до виписки ПАТ «Укрсиббанк» по кредитному договору, після чергового списання, станом на 14 лютого 2012 року заборгованість відповідача становить 23 016, 80 доларів США.

Так, позовні вимоги не містять визначеного розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, на яку ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» просить звернути стягнення на транспортний засіб.

Звертаючись до суду із позовом, товариством не обгрунтовано належним чином період та підстави нарахування відсотків до 01 травня 2019 року у розмірі 1 581 658 грн 67 коп.

Колегія суддів вважає, що вимога про звернення стягнення на транспортний засіб не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено та не обгрунтовано розмір заборгованості ОСОБА_1 та не визначено межі позовних вимог щодо виконання відповідачем свого зобов`язання.

Чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості, відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Враховуючи, що суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог та самостійно визначити розмір заборгованості відповідача, на який має бути звернуто стягнення на транспортний засіб, колегія суддів вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» слід відмовити.

Апеляційний суд вважає, що долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості ПАТ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта Банк» не є доказом розміру наявної заборгованості ОСОБА_2 та не містять будь-якого обґрунтування щодо періоду такого нарахування.

Висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» є правильним.

Доводи апеляційної скарги не підтверджують порушення судом першої інстанції при вирішенні спору норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволені позовних вимог, апеляційний суд відхиляє, оскільки ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не визначено межі позовних вимог та розмір заборгованості, на погашення якої має бути звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 17 липня 2024 року ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» залишити без задоволення.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: Є.П. Євграфова

Л.П. Сушко