Справа № 154/4721/24 Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М.
Провадження № 22-ц/802/704/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кібальника В. П. звернувся до суду із зазначеним позовом.

04 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, а саме кримінального провадження №0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 154/4315/22, провадження 1-кп/154/489/22). Клопотання мотивував тим, що рішення у вказаному кримінальному провадженні має значення для об`єктивного розгляду цієї цивільної справи, оскільки у разі доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , буде доведена і протиправна поведінка самого ОСОБА_1 , як потерпілого та позивача у цій цивільній справі, яка сприяла виникненню шкоди. Залежно від ступеня вини потерпілого ОСОБА_1 розмір відшкодування у цій цивільній справі має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди судом повинно бути відмовлено, оскільки шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року провадження у цій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 154/4315/22, провадження 1-кп/154/489/22).

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати як незаконну і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у цій справі, оскільки факт можливого встановлення того, що відповідач ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 у стані необхідної оборони є припущенням суду і не свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи як цього вимагає п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу (зупинення провадження у справі), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, ця справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 11 червня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду належить скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з таких мотивів.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, керуючись положеннями п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, дійшов висновку, що розгляд цієї цивільної справи є об`єктивно неможливий до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України (справа №154/4315/22, провадження 1-кп/154/489/22).

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду, враховуючи наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, така підстава зупинення провадження, як неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, застосовується у тому разі, коли в тій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

При цьому, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Однак, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішенням іншого суду, який розглядає справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи судом полягає у тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через об`єктивні обставини.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Так судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2024 року (справа № 154/3977/22, провадження № 1-кп/154/119/24) за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_2 , останнього звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження №0000360 від 01 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_2 закрито.

Згідно із зазначеною ухвалою ОСОБА_2 органом досудового розслідування обвинувачувався у тому, що 31 липня 2022 року, близько 19 год. 30 хв., він, перебуваючи в під`їзді свого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків та під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_1 , умисно наніс останньому один удар дерев`яною палицею в ділянку спини та голови, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження, у вигляді синця спини, садна голови та лівої вушної раковини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що йому внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 була завдана моральна шкода.

Судом також встановлено, що у провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження №0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України. ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 31 липня 2022 року, близько 20 год. 00 хв., знаходячись в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заподіяв ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а ОСОБА_2 легкі тілесні ушкодження. На даний час рішення у вказаному кримінальному провадженні не прийнято.

Посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що відсутня об`єктивна можливість розгляду цієї справи до розгляду Володимир-Волинським міським судом Волинської області кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки від ступеня вини ОСОБА_1 , у разі її доведення, буде залежати розмір відшкодування заподіяної йому шкоди.

Однак, кінцеве рішення у кримінальному провадженні №0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України (справа № 154/4315/22, провадження 1-кп/154/489/22), жодним чином не може вплинути на оцінку судом неправомірності дій відповідача ОСОБА_2 щодо завданої позивачу моральної шкоди. Водночас висновки суду є припущеннями та жодним чином не вказують на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, з огляду на те, що зібрані у цій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 766/8633/17.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення у кримінальному провадженні № 0000364 від 02 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, жодним чином не впливає на вирішення спору у цій цивільній справі, оскільки в іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у зазначеній цивільній справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 квітня 2025 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: