Справа № 947/9221/25
Провадження № 2/947/2240/25
10.06.2025 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Огренич І.В.
за участю секретаря Коростій М.В.,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (надалі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулось до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит №101879 від 19.10.2022 в розмірі 7248,12 гривень, посилаючись на те, що згідно з договором ТОВ «ФК «Кредіплюс» надало відповідачці грошові кошти,а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути використану суму в строк до 11.01.2023 та сплати проценти за користування кредитними коштами. 28.06.2023 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №28/06/2023-01, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», зокрема, і до відповідача. Виходячи з вищезазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 7248,12 грн. та судові витрати.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2025 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи.
Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 27.03.2025 та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу: м. Одеса, вул. 13-а Лінія, 6 ст. Люстдорфської дороги, буд. 1-А. 07 квітня 2025 року ОСОБА_1 знайомилась з матеріалами справи, при цьому відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили.
Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.
Судом встановлено, що 19 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101879 про надання споживчого кредиту в розмірі 6667 гривень, який надано в наступному порядку: у розмірі 5000,25 грн. на рахунок/картку позичальник № НОМЕР_1 у національній валюті, а 1666,75 гривень комісія за надання кредиту, що нараховується та підлягає сплаті одноразово, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 550,00% річних. Загальний строк кредитування складає 84 днів з 19.10.2022 по 11.01.2023.
Кредитодавець свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №101879 виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору.
Станом на 25.02.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 7248,12 грн. а саме: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 4267,36 грн.; заборгованість за відсотками 2679,76 грн.; заборгованість за комісією 301 грн.
28.06.2023 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу № 28/06/2023-01, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», зокрема, і до відповідачки ОСОБА_1 .
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02.04.2025 року у справі № 199/4657/18: надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 7000 гривень, суд зазначає наступне.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.
У відповідності до положень ст.141 ЦПК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст.10,12,13,18,19,81,141,178,187,211,247,258,259,273,274-279,280-282,354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» - задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: І. В. Огренич