ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 394/942/24

провадження № 22-ц/4809/389/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бурлака В.І.

відповідач - ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Мельник О.О.

третя особа - орган опіки та піклування Уманської міської ради.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мельник Ольги Олександрівни, яка представляє інтереси ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2024 року, у складі головуючого судді Запорожця О.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Посилалася на те, що вона проживала однією сім`єю із відповідачем без реєстрації шлюбу, від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 .

Після припинення спільного проживання, донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач в добровільному порядку відмовився утримувати доньку, а тому позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання доньки.

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією виконавчого листа, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 17.08.2022.

Виконавчий лист знаходиться на виконанні Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області, але аліменти на утримання доньки відповідач виплачує не систематично та відповідно розрахунку державного виконавця відповідач станом на липень 2024 року має заборгованість.

Відповідач як під час спільного проживання, так і після припинення фактичних шлюбних (сімейних) відносин не цікавився життям доньки, не виявляв бажання брати участь у її вихованні та за вказаний вище період часу не надавав добровільно матеріальної допомоги, крім аліментів, які також сплачував не систематично.

Відповідач жодного разу не відвідував доньку в дитячому садку, не проводив з нею часу в дні коли донька знаходиться вдома. Факт відсутності батька у виховному процесі доньки підтверджується довідкою дошкільного навчального закладу ясла-садок комбінованого типу № 7 м. Умань. Відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню дитини, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. Будь-яке спілкування між батьком і дитиною відсутні. Позивачка зі своєї сторони не чинить жодних перешкод в спілкуванні батька з дитиною, тобто відповідач не має жодних перешкод в спілкування з донькою, але свідомо не бере участі в житті дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток.

Відповідач має можливість брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, але умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вказувала, що дитина потребує додаткових витрат на лікування, але жодної допомоги вона від відповідача на лікування дитини не отримувала, що вказує на свідоме небажання останнього належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину, її стан здоров`я та займатись її вихованням.

Проте, відповідач свідомо поклав виконання цих обов`язків на неї.

Зазначала, що Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, але він все робив навпаки, навіть при вирішенні питання, відносно дитини, де потрібна згода батька, а саме реєстрація місця проживання дитини, він свідомо не давав згоди, а тому вона вимушена була звертатись за допомогою у відповідні органи.

З відповідачем спілкувались працівники служби у справах дітей щодо його поведінки відносно дитини, але він не змінив свого ставлення до спілкування з донькою та її матеріальному забезпеченні, а тому служба у справах дітей м. Умані звернулась з клопотанням про позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради від 12 серпня 2024 року за № 5669/01/01-35 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вважає, що дане рішення було прийнято в інтересах дитини, оскільки в житті дитини батько відсутній і бажання змінювати своє ставлення до дитини не має.

Просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 1211, 20 коп.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Ропотуха Уманського району Черкаської області (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 11 грудня 2020 року видане Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що він бажає брати участь у вихованні дитини, а також бажає налагодити спілкування з дитиною.

Вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, оскільки він готовий для створення оптимальних умов до виховання.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Посилається на те, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції не надав доказів, які б підтверджували , що ОСОБА_2 належно виконує свої батьківські обов?язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення частково не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначено: мати - ОСОБА_1 , батько - ОСОБА_2 (світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ) /а.с.7/.

На підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 01.03.2023 надано дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, без згоди батька дитини (відповідача у справі) /а.с.19/.

Зі світлокопії довідки приватного підприємства «Проектсервіс» вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає без реєстрації з матір`ю по АДРЕСА_1 /а.с.8/.

З довідок дошкільного навчального закладу ясла - садок комбінованого типу № 7 м. Умані Черкаської області від 05.04.2024 та 30.07.2024 , вбачається, що батько дитини, ОСОБА_2 , контакту із адміністрацією дошкільного навчального закладу № 7 не підтримує, успішністю, розвитком дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Питаннями виховного процесу в закладі займається тільки мати /а.с.9,10/.

З характеристики на ОСОБА_3 , складеної Дошкільним навчальним закладу ясла-садка комбінованого типу № 7 м. Умань Черкаської області слідує, що остання характеризується виключно з позитивної сторони. Окрім того, в характеристиці відображено, що дитина часто хворіє, мати дівчинки постійно виконує з нею он-лайн завдання, які були пропущені через хворобу /а.с.11/.

З висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 12.08.2024 року №5669/01/01-35 вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З пояснення матері ОСОБА_1 з`ясовано, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не бере участі у вихованні, навчанні й утриманні доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, лікування малолітньої, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, з донькою не підтримує зв`язку, не спілкується.

Відповідно довідки від 05.04.2024 року № 31/01-39 дошкільного навчального закладу ясла-садка комбінованого типу № 7 м. Умані Черкаської області вказано, що ОСОБА_2 контакту із адміністрацією дошкільного навчального закладу № 7 не підтримує, успішністю, розвитком дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Питаннями виховного процесу в закладі займається тільки мати ОСОБА_1 .

Згідно довідки дошкільного навчального закладу ясла-садка комбінованого типу № 7 м. Умані Черкаської області від 30.07.2024 р. № 65/01-39 батько ОСОБА_2 за період перебування дитини в дошкільному закладі контакту із адміністрацією дошкільного навчального закладу № 7 не підтримує, успішністю, розвитком дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує, в дошкільному закладі жодного разу не з`являвся. Питаннями виховного процесу в закладі займається тільки мати.

Відповідно пояснень працівників магазину «Велмарт» Слєпи А.В. , Резнік В.І. , бабусі ОСОБА_6 , тітки ОСОБА_7 , співмешканця ОСОБА_8 батько дитини не займається вихованням, утриманням, лікуванням доньки.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.07.2024 , проведеного комісійною службою у справах дітей Уманської міської ради, встановлено, що для виховання та розвитку дитини в сім`ї створено всі умови, між матір`ю та донькою дружні, відкриті, довірливі стосунки, в сім`ї панує доброзичлива атмосфера, повага та любов усіх членів сім`ї один до одного.

Встановлено, що мати займається вихованням доньки, батька дівчинці замінив вітчим, дитина зростає у любові матері та вітчима.

Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Уманської міської ради від 06.08.2024 порушено клопотання перед органом опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до приписів ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства » виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У відповідності зі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Колегія суддів, вважає доводи апеляційної скарги є недоведеними, оскільки відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач, як батько малолітньої дитини, мав намір (бажання) піклуватись про дитину в період окремого проживання її з матір`ю, турбуватись про стан здоров`я малолітньої, брати участь у додаткових витратах на лікування дитини, на погляд суду, відповідач із власні волі самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач не з?являвся ,брав участь через свого представника ,а тому суд апеляційної інстанції не заслухав пояснення відповідача щодо цього спору.

Колегія судді погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини.

Матеріалами справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків батька, не цікавиться життям власної дитини, її духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власної дитини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що визначені законом підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, подану у даній справі апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384,430 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мельник Ольги Олександрівни , яка представляє інтереси ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний