КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 175/1140/21-ц Головуючий у суді І інстанції: Хайнацький Є.С.
провадження №22-ц/824/4179/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Яндульського Дениса Володимировича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 66-68 том 1), просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 92 234,48 грн, з яких: 78 528,11 грн - заборгованість за вкладами; 10 391,79 грн - інфляційні збитки; 3 314,58 грн - 3% річних.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, належні йому згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 червня 2020 року, виданого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. за реєстровим № 341 по спадковій справі № 4/2019 після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- за договором № SAMDNWFD201 від 01 березня 2016 року суму вкладу в розмірі 66 281 грн 55 коп.;

- за договором № SAMDNWFD900 від 25 жовтня 2018 року суму вкладу в розмірі 6 251 грн 87 коп.;

- за договором № SAMDN6389 від 23 серпня 2013 року суму вкладу 473 грн 45 коп.;

- за договором № SAMDNWFС2 від 28 серпня 2015 року суму вкладу 5 471 грн 24 коп.;

- за договором № SAMDNWFС3 від 27 лютого 2015 року суму вкладу 50 грн 00 коп..

Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3% відсотки річних, що становить 3 314 грн 58 коп. та інфляційні втрати у сумі 10 391 грн 79 коп..

20.11.2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Неділько О.С. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила поновити строк для подання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судови витрати на правничу допомогу адвокатів, що становить 48 000 грн.

Заява обгрунтована тим, що позивачем отримано правничу допомогу адвокатів у розмірі 48 000 грн, що відповідно до ст. 133 ЦПК України належить до сдуових витрат та відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача у разі задоволення позову (а.с. 166-205 том 1).

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Неділько О.С. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у справі задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 48 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, Яндульський Д.В., який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не було враховано, щодо співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та підтвердження судових витрат.

Відповідач вважає, що розмір витрат па правничу допомогу в сумі 48 000 грн є значно завищеним, неспівмірним із обсягом наданої правової допомоги.

Зазначав, що справа є в повній мірі типовою та не складною (не містить окремих нетипових обставин), зважаючи на предмет спору, обсяг обставин та досвід адвоката, даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності. Спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і не передбачають вивчення та дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час та застосування у позові складних правових конструкцій. Надані адвокатом послуги є неспівмірними зі складністю справи, що не викликало великих зусиль для визначення правової позиції захисту та складення процесуальних документів. Про нескладність справи свідчить кількість судових засідань проведених під час розгляду справи.

Також зазначав, що приїзд до суду і очікування судового засідання не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги та відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Розмір стягнутих судом першої інстанції суми витрат на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірпими із заявленими позовними вимогами.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

29 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшли додаткові пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Неділько О.С., просила залишити додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 48 000 грн, поновивши представнику позивача строк на подання заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості у розмірі 48000,00 грн.

Суд першої інстанції вважав, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником позивача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що в суді першої інстанції інтереси позивача ОСОБА_1 представляв адвокат Поліщук Анатолій Ігорович.

Звертаючись з позовною заявою представник позивача зокрема просив суд першої інстанції судові витрат з оплати послуг про надання правової допомоги покласти на відповідача, зазначивши, що орієнтовна сума витрат позивача на послуги адвоката складуть у першій інстанції приблизно 24 000 грн.

На підтвердження вказаних обставин до позовної заяви було долучено копію договору №01/03/21 про надання правничої допомоги від 01 березня 2021 року укладеного між адвокатом Костецьким І.Г. та адвокатським об`єднанням «Права Справа» (а.с. 28-34 том 1), додаткову угоду від 01.03.2021 року до договору про надання правової допомоги №01/03/21 від 01 березня 2021 року (а.с. 35-36 том 1).

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача, окрім вище вказаних документів, також було надано суду:

копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 02.04.2021 року, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг становить 1 500,00 грн(підготовка запиту до банку); копія рахунку від 02.04.2021 року на суму 1500,00 грн (а.с. 185, 188 том 1);

копію Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.01.2022 року, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг становить 12000,00 грн (уточнення позовна заява у зв`язку із зменшенням суми позову), копія рахунку від 01.01.2022 року на суму 12 000,00 грн (а.с. 186, 189 том 1);

копію Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 04.04.2023 року, згідно з яким вартість наданих адвокатом послуг становить 3 000,00 грн (заява про збільшення позовних вимог), копія рахунку від 04.04.2023 року на суму 3000,00 грн (а.с. 187, 190 том 1);

копію договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року № 11/08/21, укладеним між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Ніка Восток» (а.с. 192-198 том 1);

додаткову угоду від 31.10.2022 року до договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року № 11/08/21, відповдіно до якого продовжено строк дії договору до 01 січня 2024 року (а.с. 199 том 1);

додаткову угоду від 01.11.2022 року до договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року № 11/08/21 (а.с. 200-201 том 1);

копію Акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.11.2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 31 500,00 грн (а.с. 202 том 1);

копію рахунку від 11.11.2024 року, згідно з яким гонорар відповідно до Додаткової угоди від 01.11.2022 року до договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року № 11/08/21 складає 31 500,00 грн (а.с. 203 том 1).

Відповідно до частин першої-четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовані частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі КГС від 03.10.2019 р у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28.05.2021 р у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02.12.2020 р у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 р у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 р у справі № 753/1203/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 26 квітня 2022 року у постанові № 289/1560/20.

Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлені представником позивача сума є надмірною та не співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та доходить висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню в суді першої інстанції необхідно зменшити.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність зміни додаткового рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року та зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 48 000 грн до 10 000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача частково заслуговують на увагу, та знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга Яндульського Дениса Володимировича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» слід задовольнити частково. Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року змінити, зменшивши визначений судом першої інстанції розмір оплати за надану правничу допомогу з 48 000 грн до 10 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Яндульського Дениса Володимировича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року змінити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає до стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 , з 48 000 гривень до 10 000 (десяти тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Повний текст постанови складено «09» червня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко