РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/1297/23

Провадження № 22-ц/4815/470/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

за участю: ОСОБА_1 , Остапенко В.С. , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Костопільського районного суду з позовом до ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини.

Покликаючись на перешкоди у спілкуванні з дочкою, онукою, просили суд визначити спосіб їх участі, як батька, так і баби, у вихованні доньки та онуки, встановивши наступний графік спілкування (особистих побачень), який відповідає інтересам дитини такого віку, щотижня з 10 год. 00 хв. до 19 год. середи, щотижня з 11 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі ; у дні офіційних державних свят, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідними днями у державі: - з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв.; у дні релігійних свят: Різдво, Великдень, Трійця, Миколая - з 10 год. 00 хв. до 16.00 год. 00 хв.; у день народження дитини, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; у дні народження батька, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , баби, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв; спільний відпочинок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з неповнолітньою ОСОБА_8 у літній період - до 45 днів з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька,баби, інших місць за бажанням дитини без присутності матері. У разі хвороби дитини, якщо це припадає на день зустрічі, перенести зустріч на іншу погоджену з батьком, дідом та бабою дату, враховуючи інтереси сина, його стан здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом надання їм можливості бачитися з дитиною у такі дні: кожної I та III суботи кожного місяця з 10:00 год. до 13:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі кожного місяця з 15 год до 18 год.

Побачення можуть відбуватися за місцем проживання (перебування) батька дитини та бабусі дитини, в громадських місцях культурно-розважального характеру (парк, кінотеатр, та інших громадських місцях), що призначені для повноцінного відпочинку та відповідають віку та стану здоров`я дитини.

У дні офіційних державних свят, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідними днями у державі, у дні релігійних свят: Різдво Христове, Новий рік, Великдень, Трійця, Микола, у день народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за бажанням дитини батько ОСОБА_1 , баба ОСОБА_3 , можуть відвідувати дитину за її місцем проживання з 10 год. 00 хв. до 16.00 год. 00 хв ;

У дні народження батька дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , баби дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. батько ОСОБА_1 , баба - ОСОБА_3 , проводять час з дитиною з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька, баби інших місць за бажанням дитини та стану її здоров`я;

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Костопільської міської ради Рівненської області - відмовлено

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду частково та ухвалити нове рішення, яким в частині побачень визначити один день в місяць побачень батька з дитиною в присутності матері з 10.00 год. до 12.00 год. за попередньою домовленістю між сторонами; в частині побачень з бабусею - відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачі не приймають участі в утриманні дитини та ініціюють конфлікти в її присутності, погрожують вивезти в росію. Відповідач перешкод не вчиняє, однак вимагає від позивачів гідної поведінки під час зустрічей дитиною. Звертає увагу, що батько дитини неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, часто попадався в поле зору правоохоронних органів.

Також апелянт вказує, що судом проігнорована заява про виклик свідків; розгляд справи відбувся без присутності відповідача та її представника; залишено без уваги клопотання про надання нового висновку ООП з урахуванням притягнення батька до адмін. відповідальності за домашнє насильство.

Вважає, що тривале спілкування дитини з позивачами без участі матері негативно вплине на психоемоційний стан трирічної дитини. Встановлений графік не враховує розпорядок дня дитини, а встановлення побачень на день народження дитини та усі релігійні свята порушують права відповідача та не відповідає інтересам дитини.

Від представника позивачів - адвоката Остапенка В.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким заперечуються викладені апелянтом доводи. Вказують на недоведеність заперечень відповідачки, просять залишити рішення місцевого суду без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у частині задоволених позовних вимог, а тому, з підстав, визначених у ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в іншій його частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Із вересня 2020 по грудень 2022 сторони з дитиною проживали спільно за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, яка належить матері позивача - ОСОБА_3 .

У висновку органу опіки та піклування стверджується, що дитина ОСОБА_8 проживає з своє матір`ю ОСОБА_7 на орендованій квартирі, де створені належні умови для проживання дитини, окремо від позивача по справі (а.с. 63).

Висновком виконавчого комітету Костопільської міської ради, від 23 червня 2023 року №978/02-08, що є органом опіки і піклування, рекомендовано зустрічі батька та баби із дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проводити за місцем їх проживання або у громадських місцях, місцях культурно-розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей, за умови дотримання режиму дня та харчування, з урахуванням здоров`я малолітньої дитини, її потреб та інтересів, із метою реалізації права дитини і батька та баби на особисте спілкування, відносини і прямі контакти.

За результатами розгляду питання про способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, органом опіки і піклування було враховано вік дитини та її прив`язаність як до матері так і до батька, а також складні відносини між батьками малолітньої дитини.

Орган опіки і піклування прийшов до висновку, що спілкування дівчинки з батьком та бабою відповідає найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

Главою 21 СК України визначено особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частиною 1 ст. 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Конструкція ст. 159 СК України свідчить про те, що законодавець розмежовує вимоги про встановлення способу участі у вихованні дитини та про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Повага до приватного і сімейного життя є важливими правами, захист яких гарантується Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини поняття «сімейне життя» у розумінні статті 8 Конвенції отримало достатньо широке тлумачення, не обмежується лише шлюбними відносинами, а може охоплювати й інші фактичні «сімейні зв`язки», зокрема, відносини між дитиною та близькими родичами (наприклад, бабою та дідом), оскільки останні можуть відігравати суттєву роль у сімейному житті.

Під правом на повагу до сімейного життя баби та діда по відношенню до своїх онуків в першу розуміється право на підтримання нормальних стосунків між бабою або дідом та онуками шляхом контактів з ним. Такі контакти зазвичай відбуваються за згодою особи, яка несе батьківську відповідальність, а це означає, що доступ бабусі, дідуся до онука, як правило, здійснюється на розсуд батьків дитини.

При цьому, відмова у задоволенні позову про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (зокрема, внаслідок недоведеності перешкод чи з інших підстав), не є підставою для відмови судом у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби та діда у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.03.2024 у справі № 742/1716/23 вважає, що відмова у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею (у випадку не встановлення таких перешкод) не є підставою для відмови судом у визначенні способів і порядку участі баби та діда у вихованні дитини. Інше призводило б до формальних перешкод у реалізації дідом і бабою прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України, а також могло б призвести до порушення гарантій, передбачених статтею 8 Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи те, що позивачі бажають приймати участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею в спосіб, зазначений у позовній заяві, що відповідає забезпеченню інтересів самої дитини, то висновок місцевого суду про задоволення цієї вимоги є обґрунтованим.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо доводів апеляційної скарги про можливість зустрічей без присутності матері, то слід враховувати наступне.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи: суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, зловживання ним алкогольними напоями.

Заперечуючи проти встановленого рішенням місцевого суду графіку зустрічей позивачів із дочкою та внучкою, відповідачка стверджувала, що він не відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки проведення зустрічей батька та бабусі з дитиною без її присутності може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, проте колегія суддів відхиляє такі доводи через їх необґрунтованість.

Як встановлено та не заперечується сторонами до грудня 2022 року сторони проживали спільно. В травні 2023 року подано позов, а рішення прийнято в січні 2025 року. Оскільки дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , то на момент вирішення справи судом її вік становив 3 роки і 7 місяців. При цьому з моменту виселення матері пройшло 2 роки і 1 місяць. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка хоч і не систематично, але дозволяє бачитись з дитиною. Відомості про те, що між дитиною та позивачами втрачений психоемоційний зв`язок також відсутні. Тобто не можна стверджувати, що батько чи баба тривалий час відсутні у житті дитини.

З відповідей наданих правоохоронними органами вбачається, що на гр. ОСОБА_1 неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства відносно відповідачки) (а.с. 46-48).

Такий факт, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, приводить до висновку, що присутність матері, лише сприятиме продовженню конфлікту сторін у справі й унеможливить належне спілкування з дитиною. (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2025 року у справі № 583/338/23).

В постанові Верховного Суду від 30 вересня 2021 року в справі №176/1955/20 (провадження №61-11417св21) також вказано, що з урахуванням установлених у цій справі обставин, за якими між сторонами склались неприязні стосунки, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, при зустрічах батька з дітьми, з участю матері між ними виникають сварки в присутності дітей, суди правильно виходили з того, що вказана обставина, зокрема присутність при зустрічах матері, може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дітей.

Перехідний період побачень лише за участю відповідачки на думку колегії суддів буде мати наслідком збільшення емоційної напруженості, що в свою чергу буде негативно впливати на психологічний стан дитини, а відтак суперечитиме найкращим її інтересам.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про безпідставну відмову судом у задоволенні клопотання про виклик свідків з таких підстав.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (частина перша статті 90 ЦПК України).

За змістом частини першої та другої статті 91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Аналіз доводів клопотання про виклик свідків, яке подано разом з відзивом на позов, свідчить, що вказане клопотання не містить належного обґрунтування необхідності додаткового з`ясування обставин домашнього насильства. Водночас обставини справи про відсутність перешкод у спілкуванні встановлені судом на підставі інших доказів, що не спростовує необхідності запровадження графіка спілкування (а.с. 49).

Доводи відповідачки про ненадання повторного висновку органу опіки та піклування з урахуванням притягнення батька дитини за ст. 173-2 КУпАП також не впливають на правильність висновків суду, оскільки обставинам вчинення домашнього насильства надана оцінка апеляційним судом у взаємозв`язку з встановленим графіком спілкування. Крім того, слід виходити з того, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків (Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20)).

Щодо доводів про ігнорування заяви про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Учасники справи мають право, зокрема подавати докази, подавати заяви та клопотання (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника) (частина восьма статті 43 ЦПК України ).

Письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частини друга, четверта статті 183 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи фотокопія клопотання про відкладення розгляду справи надійшла на електронну адресу Костопільського районного суду в день розгляду справи. Проте направлення представником відповідачки клопотань без накладення на них електронного цифрового підпису не може бути безумовною підставою для скасування рішень суду, оскільки такі заяви взагалі не підлягають розгляду та повинні повертатись заявнику.

Щодо доводів про неврахуванні розпорядку дня дитини, то такі доводи не ґрунтуються на будь-яких доказах.

Водночас колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 932/665/20, відповідно до яких у разі зміни обставин, наприклад, пов`язаних із віком дитини, як мати дитини, так і батько не позбавлені можливості звернутися з позовом про зміну способу участі у вихованні дитини, який визначений рішенням суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)

За таких обставин, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.