Справа № 752/9805/13-ц
Провадження № 6/752/129/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Зінченка Д.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, суд

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2024 року заявник через свого представника, адвоката Семашка Д.М., звернувся до суду з заявою про визнання поважним пропуск строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, та видачу дубліката виконавчого листа в справі № 752/9805/13 про стягнення з ОСОБА_2 боргу.

Посилається в заяві на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики.

18 грудня 2013 року в справі був вданий виконавчий лист, який 10 лютого 2014 року був звернутий до виконання.

24 лютого 2014 року державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця від 16 грудня 2014 року виконавчий документ було повернуто стягувачу.

20 жовтня 2015 року було повторно відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2, а 26 травня 2015 року виконавчий лист повторно був повернутий стягувачу без виконання.

13 червня 2016 року до Голосіївського РВДВС була подана скарга в інтересах стягувача, а 26 грудня 2016 року була отримана відповідь про те, що відділом відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 від 24 червня 2016 року.

15 грудня 2017 року йому було повідомлено про те, що 21 червня 2017 року виконавчий документ був черговий раз повернутий стягувачу.

У зв`язку з цим 23 січня 2018 року ним було подано скаргу на бездіяльність державного виконавця до Голосіївського РВДВС.

10 липня 2014 року ним був направлений адвокатський запит до відділу про отримання інформації про постановлення Голосіївським районним судом м.Києва ухвали про видачу дубліката виконавчого листа за поданням державного виконавця .

16 липня 2024 року Голосіївський районний суд м.Києва повідомив про відсутність такого подання.

Рішення суду до цього часу не виконано.

З урахуванням цього вважає строк на його виконання пропущеним з поважних причин і просить задовольнити заяву.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав.

Боржник та представник відділу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики.

На виконання рішення суду 18 грудня 2013 року в справі був виданий виконавчий лист, який був переданий на виконання до виконавчої служби Голосіївського РУЮ у м.Києві.

З долучених представником заявника доказів вбачається, що виконавчий лист неодноразово приймався до виконання, відкривалося виконавче провадження, а в подальшому, останній раз постановою від 21 червня 2017 року, виконавчий лист повертався стягувачу без виконання.

Звертаючись до суду, представник заявника ініціює лише питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його виконання, не зазначаючи при цьому, де знаходиться його оригінал, повернутий стягувачу виконавчою службою.

Крім цього, в заяві не зазначається і про його втрату.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції Закону № 606- VIV від 21 квітня 1999 року на момент виникнення спору / виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Згідно з частиною 2 даної статті строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

За змістом частини 5 статті 47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1, частин 2 та 3 сатті 23 Закону у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється.

Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 17 листопада 2021 року в справі № 419/310/12, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`являти виконавчий документ до виконання.

Відповідно до пунктів 5, 6 та 7 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року ) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» / в діючій редакції / виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій даної статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Чинне законодавство пов`язує можливість відновлення судом пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання із наявністю поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин пропуску вказаного строку оцінюються судом, виходячи з наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали заявнику (чи його попереднику) реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом законодавчо встановленого строку.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд, гарантовані ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Крім того, в рішенні в справі «Хаджинастасиу проти Греції» зазначено також, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Як зазначено вище, рішення в справі було ухвалено Голосіївським районним судом м.Києва 29 жовтня 2013 року, тобто майже 12 років тому.

За змістом ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 606-XIV від 21 квітня 1999 року на момент ухвалення рішення та пред`явлення його до виконання / державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

За змістом заяви востаннє виконанням рішення суду заявник цікавився в січні 2018 року, тобто 7 років тому.

З урахуванням цього та викладеного вище, суд приходить до висновку, що строк для виконання рішення суду заявником пропущено, будь-які поважні причини пропуску цього строку заявником не доведено, як і не доведено втрату оригіналу виконавчого листа, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтею 433 ЦПК України, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строк удля пред`явлення його до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.В. Машкевич