ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання за позивачем права власності на автомобіль марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт перебування у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке додається до позову. Після його смерті залишалась спадщина. На частину майна вона отримала свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок та земельну ділянку під будинком (відповідні документи додаються). Тобто вона є особою, яка прийняла спадщину у встановлений законом спосіб. Також після смерті ОСОБА_2 залишився транспортний засіб Chevrolet Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 . Оскільки даний транспортний засіб не був зареєстрований в Україні у встановлений законом спосіб, він був придбаний в США та розмитнений, але ОСОБА_2 не встиг його зареєструвати на себе, тому 29 листопада 2024 року Приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Алексик Т.В. була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Підтвердженням того, що транспортний засіб належав померлому та був ним розмитнений слугує митна декларація та інвойс, які додаються. В митній декларації в графі 9 «особа відповідальна за фінансове врегулювання» зазначений ОСОБА_2 , також відповідно до інвойсу грошові кошти були сплачені ОСОБА_2 . На адвокатський запит Львівська митниця ДМС України повідомила наступне «Львівською митницею розглянуто Ваш Адвокатський запит від 05.12.2024 № б/н (вх. ЛМ від 06.12.2024 № 83230/8.19-28-09) щодо надання інформації стосовно митного оформлення транспортного засобу, одержувачем якого був гр. України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 . За результатами розгляду запиту, в межах компетенції митниці, надаємо Вам копії документів в електронному вигляді, на підставі яких транспортний засіб марка «CHEVROLET», марка «BOLT EV», VIN: НОМЕР_1 , було випущено у вільний обіг на митній території України» та додані документи з митного оформлення, які додаються до позову. Враховуючи вищевикладене, вона не може оформити спадщину, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду.

Ухвалою судді від 23 грудня 2024 року справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Від позивача надійшла заява, згідно якої вона заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та слухати справу в її відсутності.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника міської ради та ухвалення рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 28.05.2024, про що складено відповідний актовий запис № 418.

Після його смерті відкрилася спадщина на транспортний засіб марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , який належав померлому та був ним розмитнений, про що свідчить митна декларація та інвойс, які містяться в матеріалах справи.

Згідно листа Львівської митниці від 12.12.2024 транспортний засіб марка «CHEVROLET», марка «BOLT EV», VIN: НОМЕР_1 , було випущено у вільний обіг на митній території України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини згідно ст.1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дружина померлого ОСОБА_2 , позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 04.10.2003, актовий запис № 208, яка прийняла спадщину, про що свідчать копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТР № 147189 від 27.11.2024, реєстровий № 3137, та серії НТР № 147190 від 27.11.2024, реєстровий № 3138.

Згідно повідомлення Чугуївської держнотконтори Харківської області за № 546/01-16 від 15.04.2025 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в термін, передбачений ст.1270 ЦК України (шість місяців), із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог статті 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Алексик Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 388/02-31 від 29.11.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на автомобіль марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством.

Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів , напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі Порядок № 1388).

Відповідно до п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Отже, ОСОБА_2 при житті належав автомобіль марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 ; позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 ; спадщину у встановленому законом порядку прийняла; до неї на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на вказаний автомобіль, однак на цей час позивач позбавлена можливості завершити процедуру реєстрації автомобіля у органах МВС України та отримати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), що в свою чергу позбавляє позивача можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

При цьому, право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Зокрема, згідно з п. 53 Рішення ЄСПЛ у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 вересня 2014 року, першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що зміст права власності складають правомочності щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

У пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2015 вказується, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави

Щодо вимоги «ефективності» способу захисту, який може бути застосовано судом, роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі

№ 905/1926/16 від 11 вересня 2018 року, в якій зазначено: «оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування».

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду України від 4 жовтня 2017 року по справі № 914/1128/16.

При цьому, згідно з абз. 11 ч. 2 п. 8 Порядку № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Способом захисту цивільних прав є, зокрема, визнання права власності.

На підставі викладеного суд вважає, що права позивача потребують судового захисту, обраний спосіб захисту прав позивача є ефективним та забезпечить дієве відновлення його прав, оскільки на підставі рішення суду про визнання права власності позивач отримає змогу завершити процедуру реєстрації транспортного засобу та вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за закономзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на автомобіль марки Chevrolet, моделі Bolt EV, 2020 року випуску, номер кузову НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспортт НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Чугуївська міська рада Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Старонікольська, буд.35а, м. Чугуїв, Харківська область, .

Суддя: С.А. Оболєнська