_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/414/25
УХВАЛА

03.06.2025 Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участі секретаря - Коростій М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Одесі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-я особа: ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить зняти арешт на все рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №42263929, виданий 17.11.2015, видавник: ОСОБА_2 , Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська область. При цьому позивачка посилається на те, що з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно їй стало відомо про наявність зазначеного вище арешту. Перевіркою відомостей архівної складової частини автоматизованої системи виконавчого провадження, в тому числі спецрозділу, встановлено, що виконавче провадження № 42263929 перебувало на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (назва виконавчого документа, дата видачі та номер: виконавчий лист від 26.10.2010 № 2-2332/10, суб`єкт, що видав: Київський районний суд м. Одеси, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - АТ «Банк Фінанси та Кредит». 07.12.2015 року вищевказане виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІ, що не зумовлює настання наслідків, визначених у ст. 50 названого Закону, тобто, не передбачає скасування накладених арештів Оскільки, скасувати арешт в позасудовому порядку не можливо, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки адвокат Хижняк А.В. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саламаха В.В. надав до суду заяву в якій просив врахувати постанову Верховного Суду від 19.01.2022 справа 577/4541/20 та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України,

3-я особа: представник ТОВ «ФК «Алькор Інвест» до судового засідання не з`явився. повідомлявся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26.10.2010 Київським районним судом м.Одеси був виданий виконавчий лист №2-2332/10, в якому боржник - ОСОБА_1 , стягувач - АТ «Банк Фінанси та Кредит».(за договором відступлення права вимоги на даний час ТОВ «ФК «Алькор Інвест»)

07.12.2015 року вищевказане виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. N° 606-ХІ (повернення виконавчого документу стягувачу), що не зумовлює настання наслідків, визначених у ст. 50 названого Закону, тобто, не передбачає скасування накладених арештів. Правова позиція щодо застосування таких норм права викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2019 р., (справа № 522/23419/16-ц).

Отже, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, в якому накладено спірний арешт, що визнається і позивачем, заборгованість на час розгляду справи не погашена.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у своїй постанові від 19.01.2022р. у справі №577/4541/20 зауважував, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже суд, звертає увагу позивачки, що вона має право звернутись за захистом своїх прав та інтересів в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Таким чином суд вважає заяву представника відповідача про закриття провадження по справі обґрунтованою.

Керуючись ст.255,258,261,353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позов ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-я особа: ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про зняття арешту з майна закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцятиднів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Огренич