ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/302/23 Номер провадження 22-ц/814/1442/25Головуючий у 1-й інстанції Баранська Ж.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Дряниці Ю. В., Обідіної О. І.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року у складі судді Баранської Ж. О.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3026944 від 11 грудня 2020 року у розмірі 44 750 грн, що складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 10 000 грн, заборгованості за процентами в сумі 33 750 грн та заборгованості за комісією - 1 000 грн, а також 2 684 грн понесених по справі судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3026944, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 10 000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та одноразової комісії за надання кредиту у розмірі 10% від суми кредиту. Вказаний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора N41465.

Підтвердженням укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит № 3026944 від 11 грудня 2020 року.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало відповідачу грошові кошти. Загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 3026944 від 11 грудня 2020 року становить 44 750 грн, яка складається з 10 000 грн заборгованості за сумою кредиту (за тілом), 33 750 грн заборгованості за процентами та 1 000 грн заборгованості за комісією.

У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ від 08 квітня 2021 року, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3026944 від 11.12.2020. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3026944 від 11.12.2020 на загальну суму 44750 грн.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути заборгованість, яка складає 44 750 грн та судові витрати.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3026944 від 11 грудня 2020 року в сумі 14 750 грн та судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач надав належні докази, які підтверджують факт отримання відповідачем кредиту від ТОВ «Мілоан», наявності у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 , а також підстав для нарахування та стягнення процентів за користування кредитом в межах строку кредитування.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржене представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», якій, посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення й ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, зокрема умови укладеного кредитного договору, тому необгрунтовано визнав, що проценти нараховані поза межами строку кредитування. Натомість сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення права вимоги, тобто після отримання права вимоги до відповідача позивачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося.

Посилається на те, що згідно п. 2.2.3 кредитного договору № 3026944 від 11 грудня 2020 року якщо після настання дати встановленої п. 1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватись кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення Товариством в односторонньому порядку нарахування процентів Товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням Товариства.

Наголошує, що усі дії позивача є правомірними, оскільки у своєму позові Позивач не має наміру стягнути з Відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та прострочену заборгованість за комісією.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3026944 (а. с. 7-9), згідно умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 10 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п. 1.3, 1.4 кредитного договору кредит надано строком на 30 днів з 11.12.2020, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 10.01.2021.

При цьому, п. 1.5.1 та 1.5.2 визначено, що комісія за надання кредиту складає 1000 грн, а проценти за користування кредитом - 3 750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору.

Згідно з п. 2.2.2 договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного кредитування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначених п. 1.4., якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватися кредитом, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) встановлену п. 1.6 договору. Якщо після настання дати, встановленої п. 1.4 договору позичальник продовжуватиме користуватися кредитом, проценти за стандартною (базовою) ставкою будуть нараховуватися протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3.).

Згідно довідки про ідентифікацію (а. с. 12) договір був підписаний ОСОБА_1 11.12.2020 о 10:41 із застосування ідентифікатора N41465.

Факт надання кредиту підтверджується платіжним дорученням № 35208954 від 11.12.2020, згідно якого кредитодавець перерахував на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти у розмірі 10 000 грн (а. с. 14), та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за вих. № 20.1.0.0/7-230315/31833 від 21.03.2023 про зарахування на картку ОСОБА_1 коштів таку ж суму (а. с. 43).

Відповідно до графіку розрахунків (додаток № 1 до кредитного договору) платіж повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 10.01.2021 на загальну суму 14 750 грн, із них сума кредиту 10 000 грн, комісія за надання кредиту - 1000,00 грн, проценти - 3 750 грн.

08 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 66-МЛ (а. с. 15-19), згідно умов якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, у тому числі і за договором, укладеним із ОСОБА_1 . Також, у матеріалах справи наявний реєстр боржників до договору відступлення прав вимоги № 66-МЛ від 08.04.2021 (а. с. 20).

Відповідачу було надіслано письмову претензію від 10.05.2021 (вих. № 20626291/1) про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання (а. с. 21).

Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 3026944 від 11.12.2020 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно з договором відступлення прав вимоги № 81-МЛ від 23.02.2022.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог, а відповідач в порушення умов договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, але стягнув проценти за користування кредитом, нараховані лише в межах строку кредитування.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів погоджується із визначеним місцевим судом розміром процентів за кредитом, виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До правовідносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Право кредитодавця на одержання процентів за кредитом, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором, передбачено також частиною першою статті 1048, статтею 1056-1 ЦК України.

Відповідно до статті 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц (14-318цс18), 28.03.2018 № 444/9519/12 (14-10 цс 18), 04.07.2018 № 310/11534/13-ц (14-154цс18)).

За умовами спірного кредитного договору № 3026944 сторони визначили термін (дату) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 10.01.2021.

Подальше правомірне користування позичальником кредитними коштами визначалось порядком пролонгації кредиту, встановленим п.п. 2.3.1, 2.3.2 договору, якими визначається волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту вчиненням ним дії по сплаті комісії за продовження кредиту та певної частки заборгованості по кредиту.

Проте належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про продовження строку кредитування та наявності у кредитодавця права нараховувати передбачені договором проценти після 10.01.2021 матеріали справи не містять і посилання на такі докази та обставини відсутні у апеляційній скарзі представника позивача.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати проценти за кредитним договором обмежено встановленим договором строком кредитування, а у разі прострочення боржника після спливу строку кредитування настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовних вимог про стягнення грошових коштів з урахуванням частини другої статті 625 ЦК України позивачем по справі не заявлялось.

Відтак, висновки суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у відповідності до умов кредитного договору є обґрунтованими та такими що відповідають встановленим фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, що заявлена позивачем заборгованість за спірним кредитним договором у сумі 44 750 грн була нарахована первісним кредитором та передана ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором відступлення права вимоги не є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до статті 514 ЦК України у разі заміни кредитора у зобов`язанні до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент переходу до позивача права вимоги за спірним кредитним договором - 08.04.2021 визначений договором № 3026944 від 11.12.2020 строк кредитування сплинув 10.01.2021, а отже, право нараховувати передбачені договором проценти після цієї дати у первісного кредитора припинилось і таке право не могло перейти до позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом у сумі 3 750 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини, вірно застосував норми матеріального права та дотримався вимог процесуального права, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, підстав для скасування якого з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - залишити без задоволення.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Ю. В. Дряниця

О. І. Обідіна