Дата документу 03.06.2025
Справа № 334/1897/22
Провадження № 6/334/98/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Дніпровський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Мохунь М.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу по справі №334/1897/22 таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання судового наказу по справі №334/1897/22 таким, що не підлягає виконанню, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 09.06.2022 по справі № 334/1897/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Заяву обґрунтувала тим, що в обґрунтування власних вимог на стягнення з неї аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей стягувачем було вказано факт відсутності разом з дітьми у зв`язку з перетином нею державного кордону 29.05.2022 року на підтвердження чого він надав фотокопій сторінок закордонного паспорту. В свою чергу,вона перетинала державний кордон 29.05.2022 з метою супроводу тоді ще неповнолітнього старшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виїхав для продовження навчання в Чеську Республіку. 15 червня 2022 року вона повернулась в Україну, про що наявна відповідна позначка у закордонному паспорті, і проживала разом зі стягувачем і спільними дітьми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в одному помешканні за місцем реєстрації, всі витрати по утриманню наших неповнолітніх дітей вони несли спільно зі стягувачем.

Таким чином, зобов`язання ОСОБА_1 щодо виплати аліментів на неповнолітніх дітей спростовуються фактичними утриманням обох дітей в період з червня 2022 року по червень 2024 року, та наявністю домовленості зі стягувачем щодо порядку утримання неповнолітніх дітей з червня 2024 року по сьогодні. Стягнення з неї в примусовому порядку на користь стягувана аліментів на утримання наших неповнолітніх дітей порушує принципи способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначені Сімейним кодексом України, та принципи рівності прав та обов`язків батьків при вихованні та утриманні дітей.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підтримала, просила задовольнити.

02.06.2025 року від стягувача ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд», надійшла заява про визнання заяви про припинення виконання судового наказу. В заяві вказав, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, зазначив, що готовий підтримувати спільних дітей в вихованні та навчанні спільно з заявником.

Суд, вивчивши матеріали надані до заяви, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що судовим наказом судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2022 року у справі № 334/1897/22 було стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Згідно ч.3 ст.431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

До підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Отже, з огляду на матеріали справи та обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, враховуючи, що ОСОБА_2 не заперечував обставини наведені в заяву, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу по справі №334/1897/22 таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий 09.06.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі №334/1897/22 заявою ОСОБА_2 , яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 08.06.2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.