Справа №538/724/25
Провадження по справі №2/538/567/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кунець М.Г.,

за участю секретаря судового засідання Дугніст А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Панченко Оксани Володимирівни, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення боргу по орендній платі, інфляційних та 3 % річних,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Панченко Оксана Володимирівна, звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення боргу по орендній платі, інфляційних та 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником земельної ділянки площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бодаквянської сільської ради (зараз Заводської міської ради) Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :00:013:0030 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047972, виданого 16.08.2004 Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження голови Лохвицької райдержадміністрації від 31 березня 2004 року № 104.

12 грудня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ "Райз-Максимко" було укладено договір оренди землі, строком на сім років.

24 липня 2018 року між позивачем та ТОВ "Райз-Схід" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 12.12.2015, якою продовжено строк дії договору до 25.04.2023.

Згідно п. 4 Договору орендна плата в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 6992,83 грн за рік оренди.

ТОВ «Райз-Схід» за 2022 рік нарахувало, але не виплатило позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 8391,39 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2022 рік в розмірі 8391,39 грн., інфляційні втрати в розмірі - 1829,32 грн., 3% річних в сумі 573,83 грн., всього 10794,54 грн., а також судові витрати, які пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу.

Відповідач відзив на позов до суду не подавав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Лохвицького районного суду від 14 квітня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання сторони по справі не викликалися, однак повідомлялися про розгляд вказаної судової справи судом.

Представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності та позивача, про що була подана відповідна заява. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відзиву та клопотань від відповідача до суду не надходило.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів отримав в електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" 14.04.2025, а в письмовому вигляді, вказані документи, отримав 18.04.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення кореспонденції відповідачу.

Крім того, відповідач про розгляд судової справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно вимог ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачеві за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань до суду не направляв, відзиву не подавав, підстав для відкладення розгляду справи немає.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бодаквянської сільської ради (зараз Заводської міської ради) Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер :00:013:0030 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 047972, виданого 16.08.2004 Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів, на підставі розпорядження голови Лохвицької райдержадміністрації від 31 березня 2004 року № 104 (а.с. 8).

12 грудня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ "Райз-Максимко" було укладено договір оренди землі, строком на сім років.

24 липня 2018 року між позивачем та ТОВ "Райз-Схід" було укладено додаткову угоду до договору оренди від 12.12.2015, якою продовжено строк дії договору до 25.04.2023 (а.с. 10).

Згідно п. 4 Договору орендна плата в розмірі 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 6992,83 грн за рік оренди.

В п.11 Договору зазначено, що орендна плата вноситься у такі строки протягом сільськогосподарського року, але повний розрахунок не пізніше 31 грудня поточного року.

Згідно п. 14 Договору передбачено пеню в розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожний день прострочення, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором.

Однак, відповідач ТОВ «Райз-Схід» не виплатило позивачці орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 рік.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини, що випливають з договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:013:0030.

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір,

за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до частини першої статті 24 цього ж Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статтей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Позивачка вказує, що ТОВ «Райз-Схід», в порушення строку та обов`язку, передбачених договором оренди землі від 12.12.2015 та додатковою угодою від 24.07.2018, не здійснив внесення на її користь суми орендної плати в розмірі 8391,39 грн. за 2022 рік.

На спростування цих обставин відповідачем не було подано жодних заперечень та не надано жодного доказу, тоді як відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог.

Тому суд, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за договором оренди землі в розмірі 8391,39 грн за 2022 рік.

Невиконання зобов"язань ТОВ "Райз-Схід" по своєчасній виплаті орендної плати (плати за користування земельною ділянкою) тягне за собою відповідальність передбачену п. 41 - за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, орендна плата є грошовим зобов`язанням, то у зв`язку з невиконанням орендарем умов договору оренди землі про повну та своєчасну виплату орендної плати для нього настають наслідки, передбачені статтею 625 ЦК України.

Подібна правова позиція виснувана і у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2017 року по справі № 3-1522гс16 (№ 918/329/16), де зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць (за кожен день такого прострочення) з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Позивачем наданий розрахунок сум, що стягуються:

1. Заборгованість по виплаті орендної плати за 2022 рік 8391,39 грн;

2. 3% річних від простроченої суми - 573,83 грн;

4. Інфляційні втрати 1829,32 грн.

Судом перевірений розрахунок позивача в частині нарахування інфляційних збитків, трьох відсотків річних від простроченої заборгованості, який є правильним, будь-яких спростувань саме такої суми відповідачем не надано, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути також: інфляційні втрати в розмірі - 1829,32 грн., 3% річних в сумі 573,83 грн.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтею 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Крім того, позивачем у позові ставиться вимога про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір б/н № від 10.04.2025 про надання правничої допомоги, квитанцію від 10.04.2025 про прийняття від ОСОБА_1 за надання правової допомоги 4000 ( чотири тисячі) гривень 00 копійок, акт приймання наданих послуг від 10.04.2025 про надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про судові витрати, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового

ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Така ж, правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц.

Оскільки, позивачкою документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу в цій справі в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 18, 81, 137, 141, 178, 258, 259, 263-265, 274, 279, 280, 352, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" про стягнення боргу по орендній платі, інфляційних та 3 % річних - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за 2022 рік, інфляційних та 3 % річних у загальному розмірі 10 794 (десять тисяч сімсот дев`яносто чотири) гривні 54 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Схід" на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: с.Бодаква, Миргородського району Полтавської області).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» (місцезнаходження: вул.Аеродромна 1/1, м.Лохвиця Миргородського району Полтавської області, ).

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2025 року.

Суддя Мирослава КУНЕЦЬ