ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Кругман А.М.,

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку",

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2025року, головуючий у суді першої інстанції Кошля А.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" - Товариство подало в суд позов проти ОСОБА_1 з вимогою про стягнення нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями підтвердженими рішенням суду 3 % річних у розмірі 3 510,63 доларів США.

Існування таких вимог Товариство пов`язувало із тим, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №199/6723/14-ц від 04 грудня 2014року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором, на загальну суму 23 611,22 доларів США. 11 травня 2019року відбулася заміна кредитора на підставі договору № 1370/К про відступлення права вимоги за кредитним договором 0 від 31 серпня 2005року. Ухвалою суду від 01 листопада 2019року замінено сторону (стягувача) на позивача. Постановою Дніпровського апеляційного суду частково скасовано ухвалу від 01 листопада 2019року, а саме в частині поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дублікату виконавчого листа.

Враховуючи наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке не виконано, позивачем нараховано 3% річних від простроченої суми заборгованості, за період з 12 березня 2017року по 23 лютого 2022року в розмірі 3 510,63 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання, задоволено.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що у зв`язку із зволіканням відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, позивач вправі вимагати від відповідача сплати трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

21 березня 2025року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловив вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду скаржник пов`язував з тим, що за рішенням суду від 04 грудня 2014року не здійснювалось жодних виконавчих дій, зі сторони стягувача також не вчинялося жодних дії спрямованих на виконання рішення суду, отримавши виконавчий лист 28 січня 2015року, стягувач не пред`являв його до виконання.

Також заявник вказував про те, що відсутні докази того, що він на час вирішення цього спору фактично прострочив виконання грошового зобов`язання в даному випадку рішення суду, як то передбачено статтею 625 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, підставою нарахування яких фактично було невиконання рішення суду.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв що обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 травня 2025року справу призначено до судового розгляду на 10 червня 2025року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/6723/14-ц від 04 грудня 2014року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 1040306 від 31 серпня 2005року у розмірі 23611,22 долари США.

11 травня 2019року відбулася заміна кредитора на підставі договору № 1370/К про відступлення права вимоги за кредитним договором 0 від 31 серпня 2005року на позивача.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019року у справі № 199/6723/14 було розглянуто заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у виконанні рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2014року, видано дублікат виконавчого листа та поновлено пропущений строк для пред`явлення його до виконання.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2020року по справі №199/6723/14 було вирішено апеляційну скарги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме скасовано ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. В цій частині апеляційним судом ухвалене нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

В обґрунтування прийнятої ухвали, апеляційним судом було вказано, що ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання не надало жодного доказу його втрати.

Представник Банку ще 28 січня 2015року отримав два виконавчих листа у вищевказаній справі, проте такі виконавчі листи до виконання не пред`являлись.

За розрахунком позивача на підставі частини другої статті 625 ЦК України від суми, яка не стягнута на користь позивача, 3% річних за розрахунковий період з 12 березня 2017року по 23 лютого 2022року становлять 3 510,63 доларів США.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині що рішення суду про стягнення коштів до тепер не виконане, а тому позивач має право на нарахування трьох процентів річних, які є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як правову підставу для задоволення позову суд першої інстанції виснував, що наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання та за конкретних обставин цієї справи неналежне виконання грошового зобов`язання підтверджено рішенням суду, в якому суд захистив право позивача та визначив розмір суми що підлягала стягненню, фактично обов`язок виконати грошове зобов`язання трансформувався в обов`язок виконати рішення суду.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України - ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, вони не містять жодних доказів звернення позивача чи первісного кредитора з часу ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - 04 грудня 2014року до відділу ДВС з метою виконання рішення суду.

За рішенням суду від 04 грудня 2014року не здійснювалось жодних виконавчих дій, зі сторони стягувача також не вчинялося жодних дії спрямованих на виконання рішення суду, отримавши виконавчі листи у 2015 році первісний кредитор не пред`являв їх до виконання.

ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11 травня 2019року, проте позивачеві в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено судом апеляційної інстанції.

Тож, з урахуванням такої відмови, ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» не вчинялося жодних дії спрямованих на виконання рішення суду.

Слід зазначити, що доказів на підтвердження перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчих листів, виданих на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/6723/14-ц від 04 грудня 2014року, матеріали справи також не місять, такі докази відсутні та позивачем суду не надані.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина перша статті 76 ЦПК України доказами визначає будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що грошове зобов`язання ОСОБА_1 перейшло в обов`язок останнього виконати рішення суду, однак на теперішній час відсутні докази того, що виконавчі листи у справі перебували чи перебувають на виконанні, слід дійти висновку, що за умов що склалися у даній справі застосування статті 625 ЦК України нерозривно пов`язане з простроченням виконання обов`язку по виконанню рішення суду.

Заразом, ніщо не вказує на те, що боржник ОСОБА_1 на час вирішення цього спору фактично прострочив виконання грошового зобов`язання в даному випадку рішення суду, як то передбачено статтею 625 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, підставою нарахування яких фактично було невиконання рішення суду.

Саме з такого розуміння вищезазначених норм процесуального та матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.

Тож, судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позову не враховано вищевикладеного, внаслідок чого суд безпідставно прийшов до висновку про необхідність стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у даній справі.

З наведених мотивів, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову Товариства у повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановивши наведені фактичні обставини у цій справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосовуючи положення вищенаведених норм права апеляційний суд вважає, що оскільки відсутні докази того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання в даному випадку рішення суду, як то передбачено статтею 625 ЦК України, то відсутні підстави для задоволення позову про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи висновок суду про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60грн.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Європейська факторингова компанія розвитку" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 633,60грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025року.

Судді: