Справа № 504/4622/24
Номер провадження 2/504/1530/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Доброславської селищної ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на такі обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Спадкове майно після смерті ОСОБА_2 складається з житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на цей будинок спадкодавцем було набуто на підставі рішення Виконавчого комітету Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 23 березня 2000 року № 55 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 » (копія рішення додається) та 24 квітня 2000 року їй було видано Свідоцтво про право власності на вказаний будинок, яке зареєстровано у реєстровій книзі № 2 за реєстровим номером 537 (стор. 724) 02 лютого 2001 року Комінтернівського бюро технічної інвентаризації.

Уже після смерті ОСОБА_2 Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою була виявлена помилка у правовстановлюючих документах на будинок. Так замість ОСОБА_2 у Свідоцтво про право власності було вказано ОСОБА_2 . Внаслідок технічної помилки у правовстановлюючих документах, прізвище власниці було вказано як « ОСОБА_3 », у той час як фактичне прізвище « ОСОБА_4 ».

Після виявлених недоліків позивач звернувся до Виконавчого комітету Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області із заявою про виправлення вказаної помилки та рішенням Виконавчого комітету Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 22 лютого 2013 року № 188 «Про внесення змін до рішення виконкому від 23 березня 2000 року № 55 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 » заява ОСОБА_1 була задоволена та внесені зміни до вказаного рішення, а саме: - Прізвище ОСОБА_5 , яке викладено з помилкою, змінено на ОСОБА_6 . Однак, зміни не були внесені в Свідоцтво про право власності на вказаний будинок, видане виконкомом 24 квітня 2000 року.

Листом Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області № Б-606/032-12/253 від 21.08.2024 позивача було повідомлено, що «Виправити помилку у Свідоцтві можливо лише у разі, якщо у документах, на підставі яких видавалося Свідоцтво даної помилки не було і помилка була допущена з вини органу, який видав Свідоцтво. Доброславська селищна рада не має інформації, що саме відомості про власника: «дійсно належить ОСОБА_2 », зазначені у Свідоцтві, є помилковими.».

З цієї причини позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 та вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Робул Анатолій Анатолійович в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача за дорученням подав заяву про розгляд справи без участі представника Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області надав до суду заяву кою не заперечував проти задоволення позовних вимог розгляд справи просив проводити без його участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29.03.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області.

20 березня 2020 року Виконавчим комітетом Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області прийнято рішення №55 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ».

На підставі вищевказаного рішення виконкому 24 квітня 2000 року видано свідоцтво про право власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 .

22 .02.2013 року виконавчим комітетом Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області прийнято рішення №188 «Про внесення змін до рішення виконкому від 23 березня 2000 року №55 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ». Вирішено внести зміни до рішення виконкому в частині прізвища ОСОБА_5 , яке викладено з помилкою, змінити на ОСОБА_6 .

Згідно до технічного паспорту виготовленого на ім`я ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується наданою до суду копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 травня 1974 року.

Після її смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв лише її син ОСОБА_1 , про що 29 серпня 2011 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою була зареєстрована відповідна спадкова справа № 292/2011, яка досліджена судом у судовому засіданні.

Право власності спадкодавця ОСОБА_7 на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 24 квітня 2000 року, в якому міститься описка у написанні прізвища спадкодавця, а саме « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 », помилковість написання прізвища спадкодавця підтверджується зокрема рішенням виконавчого комітету Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області прийнято рішення №188 «Про внесення змін до рішення виконкому від 23 березня 2000 року №55 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України.)

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Так, Європейській суд з прав людини вказував, що поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод охоплює поняття «правомірні очікування» тобто законні сподівання вчиняти певні дії відповідно до виданого державними органами дозволу. (Справа "ПайнВеліДевелопмент Лтд. та інші проти Ірландії").Суд неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість ("Москаль проти Польщі").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії" "Трґо проти Хорватії").

Отже такі ситуації вимагають від органів правосуддя, враховуючи вимоги Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, вирішення справ з урахуванням не лише національного законодавства, але й Конвенції та практики ЄСПЛ.

Таким чином недоліки правовстановлюючого документу допущені при його виготовленні, враховуючи що матеріали справи містять достатні докази належності спадкодавцю відповідного права власності, не повинні призводити до позбавлення спадкоємця права власності на майно спадкодавця на яке останній мав законне право. Відповідальність за помилки в правовстановлюючому документі повністю покладаються на державу та не можуть впливати на право спадкоємця набути право власності.

Підстави набуття права власності передбачені cт.328 ЦК України згідно якої право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Як роз`яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 № 5 потреба в такому способі захисту права власності (cт. 392 ЦК України) виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 12, 95, 141, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті його матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя : Вінська Н. В.