ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року м. Чернівці

Справа № 723/4152/24

Провадження №22-ц/822/492/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н. К., Лисака І. Н.,

секретар Бугай В. М.,

учасники справи:

позивач Орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Дедик Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір разом з дітьми зареєстрована в АДРЕСА_1 , а батько зареєстрований в АДРЕСА_2 , однак батьки та діти проживають в АДРЕСА_3 , разом з тим, має місце перебування дітей і за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, діти перебувають на обліку в Службі у справах дітей Великокучурівської сільської ради. До цього діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 26 лютого 2018 року до 19 березня 2021 року перебували на обліку в Службі у справах дітей Сторожинецької районної державної адміністрації.

Вказує на те, що за час проживання сім`ї по АДРЕСА_1 , умови проживання дітей були вкрай незадовільні. З метою збереження біологічної сім`ї для дітей з батьками неодноразово проводилась профілактично-роз`яснювальна робота щодо покращення догляду за дітьми, їх утримання, необхідності створення належних умов проживання та розвитку дітей в сім`ї (бесіди, попередження, заслуховування на засіданнях комісій з питань захисту прав дитини при Сторожинецькій РДА та Великокучурівській сільській раді, на засіданнях виконавчої комітету Великокучурівської сільської ради, надавалось допомога - консультування, сприяння в оформленні державних соціальних допомог, продукти харчування, засоби гігієни тощо). Батьки попереджались про особисту відповідальність за ухилення чи неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей, в т.ч. про ініціювання вирішення питання про позбавлення батьківських прав відносно дітей.

Зазначає, що родина переїхала в с. Тисовець, де в будинку за допомогою бабусі, органу опіки та піклування, небайдужих жителів громади був проведений ремонт та діти в сім`ї проживали деякий час у відносно задовільних умовах, однак при обстеженнях сім`ї встановлено, що умови проживання сім`ї знову доведені до незадовільних. Всюди брудно, неприємний запах ескриментів, сечі, їжі та несвіжості. Діти і надалі недоглянуті, не навчені до самообслуговування, не підготовлені до самостійного життя відповідно до їх віку, їх речі розкидані по всім кімнатам. Всюди залишки їжі та інші предмети, постільна білизна та речі брудні. Батьки не виконують рекомендації фахівців, органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради та свої зобов`язання для покращення умов проживання, виховання дітей в сім`ї.

Також мотивує вимоги тим, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є учнями КЗ «Чернівецька спеціальна школа № 4», в якій мали б перебувати цілодобово, однак вони часто пропускали навчання і були вдома. Малолітня ОСОБА_7 почала відвідувати ЗДО «Казка» Великокучурівської сільської ради лише з 01 травня 2024 року, однак є безпричинні невідвідування закладу, часто дитину до ЗДО приводила старша сестра ОСОБА_6 . ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є дітьми з особливими освітніми потребами, а ОСОБА_5 ще й має інвалідність.

При виявленні рецидиву ухилення батьками від виконання батьківських обов`язків по створенню належних умов проживання, виховання та розвитку дітей в сім`ї з батьками продовжено неодноразове проведення профілактично-роз`яснювальних бесід щодо покращення догляду за дітьми, їх утримання, необхідності створення належних умов проживання та розвитку дітей в сім`ї. Одночасно батькам надавалась різноманітна натуральна допомога: продукти харчування, засоби санітарії і особистої гігієни, засоби догляду за дітьми, одягу, взуття для дітей, канцелярські приладдя та інші предмети першої необхідності, засоби для проведення ремонтних робіт тощо. Надано допомогу в оформленні державних соціальних допомог для належного догляду та утримання дітей. Залучався до роботи з батьками практичний психолог. При цьому батьки попереджались про особисту відповідальність ухилення чи неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей.

Посилається на ті обставини, що лише за 2021-2024 роки питання про стан захисту прав дітей в сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заслуховувалось на семи засіданнях виконавчого комітету, а ще й додатково на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті, де кожен раз батькам надавались конкретні зобов`язання щодо покращення виконання батьківських обов`язків та усунення причин можливого вилучення дітей з сім`ї. На засіданнях виконавчого комітету, в який брали участь батьки, вони завжди запевняли, що все буде добре.

Рішенням виконкому у 2021 році вже було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав батьків відносно дітей і тоді батьки на деякий час почали змінювати своє ставлення до дітей, однак, заспокоївшись, знову повернулись до звичного способу життя, ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно дітей із запевненням, що ніхто в них дітей не забере.

Органом опіки та піклування були здійснені неодноразові спроби до зміни поведінки батьків до виховання, утримання дітей.

Діти при вилученні з сім`ї були обстежені у сімейного лікаря, за результатами яких підтверджено наявність у дітей активного педикульозу, який є постійним; ОСОБА_5 з гіпсом на нозі, на якому вільно ходить, крім того, вона має ряд супутніх хвороб, які потребують догляду дорослої людини, а не дитини.

При розмові з дітьми вони дали згоду на їх тимчасове влаштування до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Чернівці, а ОСОБА_6 сказала, що вона обурена, що крім своїх сестер ще має сидіти з іншими дітьми.

Даний факт свідчить про не тільки злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, створенню належних умов проживання, забезпечення збереження життя та здоров`я дітей, а про створення дуже небезпечних умов перебування дітей в сім`ї.

Оскільки батьки ігнорують свої зобов`язання та злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, належному догляду за ними, створенню належних умов проживання в сім`ї, не мають бажання дотримуватись санітарно-гігієнічних умов проживання, підготовці та споживанні їжі, є всі підстави для позбавлення батьків батьківських прав щодо їх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Просив позбавити відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з обох відповідачів аліменти на користь дітей у розмірі всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття.

Рішенням Сторожинецького суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року позов органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відібрано малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передано Великокучурівській сільській раді Чернівецького району Чернівецької області як органу опіки та піклування.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та догляду за ними. Здійснення контролю за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків покладено на Великокучурівську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області як орган опіки та піклування.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти, або опікуна.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і на період відібрання дітей, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 за весь час розгляду справи не виявив бажання приймати участь в ній особисто чи в режимі відеоконференцзв`язку, не висловлював заперечень щодо позовних вимог, з огляду на інформацію про обвинувачення відповідача у вчиненні кримінальних правопорушень щодо своїх малолітніх дітей, тому дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення батьківський прав відповідача ОСОБА_1 відносно його дітей.

Щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка заперечувала проти позбавлення її батьківських прав; з`ясовуючи думку дитини, встановлено, що малолітня ОСОБА_6 бажає бути разом з матір`ю. Однак залишення малолітніх дітей проживати з матір`ю ОСОБА_2 на даний час є небезпечним для здоров`я і морального виховання дітей. Відповідач не навела доводів та не надала доказів того, що обставини, які стали підставами для вилучення дітей із сім`ї, змінилися, створені належні умови для проживання та розвитку дітей. Також вона не продемонструвала наявності усвідомлення того, як слід виховувати дітей, піклуватися про їх розвиток, забезпечувати фізичні та духовні потреби відповідно до віку кожної дитини.

Суд першої інстанції, враховуючи інтереси малолітніх дітей, вважав, що ці обставини свідчать про необхідність відібрати дітей у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав та попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а дітей слід передати органу опіки та піклування.

З урахуванням положень статей 166, 170, 180, 181, 182 СК України суд дійшов висновку, що з відповідачки ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на дітей на період їх відібрання, а з відповідача ОСОБА_1 до досягнення ними повноліття.

На рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а також скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити повністю.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є необґрунтованим та ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не відповідає інтересам малолітніх дітей.

Вказує на те, що орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради вже впродовж тривалого часу вживав заходи щодо зміни поведінки батьків до виконання батьківських обов`язків стосовно 3-х дітей, а саме по належному їх вихованню, забезпеченню освіти, належному догляду та забезпеченню їх життя та здоров`я, забезпеченню належних умов проживання дітей в сім`ї, однак батьки систематично злісно і свідомо нехтували своїми зобов`язаннями, що призвело до вчинення домашнього насильства та злочину проти статевої свободи та недоторканості.

Задоволення позовних вимог про позбавлення матері батьківських прав відносно дітей є необхідним для забезпечення найкращих інтересів дітей, враховуючи їх психологічний стан як постраждалих внаслідок вчинення домашнього насильства зі сторони матері, так і постраждалих внаслідок вчинення батьком кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості стосовно дітей.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання дітей, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, не відповідає положенням статті 191 СК України, особливих обставин, які вимагають відступлення від загального правила стягнення аліментів з дати подання позову, не зазначено.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та в частині визначення моменту стягнення аліментів з відповідачів, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині, враховуючи доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 24 лютого 2014 року уклали шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_8 обрала прізвище « ОСОБА_9 ».

З довідки, виданої ЦНАП Великокучурівської сільської ради №2836 від 13 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в АДРЕСА_1 .

З довідки, виданої ЦНАП Великокучурівської сільської ради 19 вересня 2024 року №2896, вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в АДРЕСА_4 без реєстрації.

Відповідно до довідки ЦНАП Великокучурівської сільської ради №3102 від 08 листопада 2019 року ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_5 .

З копії наказів служби у справах дітей №14, 15 від 19 березня 2021 року та №37 від 16 квітня 2021 року діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають на обліку як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах з підстав неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до медичного висновку ЛКК «Сторожинецька БЛІЛ» 16 березня 2022 року №34/І про дитину віком до 18 років (дійсний до 01.11.2030) ОСОБА_3 має діагноз: помірна розумова відсталість внаслідок ураження ЦНС з розладами поведінки та емоцій з елективним мутизмом.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 7-Б класу КЗ «Чернівецька спеціаліальна школа №4» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що вона навчається в даному закладі з 30 березня 2021 року, рівень розвитку індивідуальних можливостей низький, словниковий запас дуже бідний, обмежена здатність самостійно працювати, характер спокійний, слухняна, поважає старших.

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 4 класу КЗ «Чернівецька спеціаліальна школа №4» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що вона навчається в даному закладі з 30 березня 2021 року, є дитиною з інвалідністю, увага нестійка, пам`ять малооб`ємна, словниковий запас бідний, рівень розвитку пізнавальних можливостей низький, потребує індивідуальної допомоги та цілеспрямованої діяльності педагогів як під час навчання, так і в позакласній роботі.

Відповідно до довідки Великокучурівського ЗДО «Казка» Великокучурівської сільської ради №91 від 13 вересня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує в даному закладі старшу групу «Гномики» з 01 травня 2024 року.

Відповідно до характеристики, виданої тим же закладом 13 вересня 2024 року за №92, встановлено, що ОСОБА_4 регулярно відвідувала садок з 01 травня 2024 року, але з 02 вересня 2024 року припинила його відвідувати. З початку 2024 року по 2025 рік мати не проявляла інтерес до навчання та успіхів дитини, не цікавилась її поведінкою, до садочку ОСОБА_7 приводила та забирала її старша сестра.

З актів обстеження, затверджених начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Н. Косован: №5 від 01.04.2021, №15 від 14.04.2021, №25 від 28.04.2021, № 45 від 07.06.2021, №123 від 21.10.2021, № 10 від 19.01.2022, № 94 від 09.08.2022 вбачається, що ОСОБА_2 разом з чоловіком ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання незадовільні або вкрай незадовільні, в будинку брудно, засмічено, неприємний запах, навколо будинку купа сміття.

З актів обстеження, затверджених начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Н. Косован: №105 від 12.08.2022, № 122 від 22.09.2022 вбачається, що сім`я переїхала до будинку ОСОБА_1 в АДРЕСА_6 , однак умови проживання там також незадовільні, всюди брудно, засмічено, є неприємний різкий запах, навколо будинку збір сміття.

Відповідно до акту обстеження № 03 від 18 січня 2023 року родина тимчасово переїхала в житловий будинок в АДРЕСА_1 , оскільки в будинку, який знаходиться в АДРЕСА_7 почали проводити ремонтні роботи.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 квітня 2024 року родина повернулась в житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_8 , умови проживання дітей відносно задовільні, в кімнатах прибрано, є необхідні меблі для дітей для підготовки уроків.

З актів обстеження умов проживання від 13 вересня 2024 року та 23 липня 2024 року вбачається, що умови проживання сім`ї знову погіршились та є незадовільними, діти одягнуті у рваний одяг, до будинку заходити батьки не дозволили.

З батьками проводились профілактично-роз`яснювальні бесіди щодо покращення догляду за дітьми, їх утримання, необхідності створення належних умов проживання та розвитку дітей в сім`ї, що підтверджується протоколом бесіди від 23 липня 2024 року.

ОСОБА_2 в рамках проекту термінової допомоги від БО «Українська освітня платформа» за підтримки БФ «СОС Дитячі містечка-Україна» отримувала продуктові набори на всіх членів сім`ї, а саме 01 квітня 2022 року та 02 червня 2022 року. 05 вересня 2022 року отримала разову допомогу.

Відповідно до довідок про отримання (неотримання) допомоги № 2695 та № 2696 від 16 вересня 20204 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПСЗН Чернівецької РДА та отримала грошову допомогу в період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року в розмірі 59 779,20 грн та з 01 січня 2024 року по 30 вересня 2024 року в розмірі 48 156,30 грн.

Рішеннями виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради №52 від 15 квітня 2021 року, №135 від 22 серпня 2023 року, №15 від 10 січня 2024 року, №167 від 07 серпня 2024 року та №200 від 11 вересня 2024 року визнано неналежним виконання своїх батьківських обов`язків батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язано батьків покращити стан виконання ними своїх батьківських обов`язків, в разі невиконання попереджено про вилучення дітей з сім`ї та позбавлення батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради №93 від 10 червня 2021 року визнано виконання батьками попереднього рішення виконкому як частково виконане.

Іншим рішенням цього ж органу від 22 жовтня 2021 року №165 вирішено за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх дітей.

ОСОБА_1 11 вересня 2024 року письмово зобов`язався належним чином доглядати дітей та виконувати всі батьківські обов`язки щодо них за зазначив, що попереджений про позбавлення його батьківських прав щодо дітей.

З копій актів проведення рівня безпеки дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 13 вересня 2024 року вбачається, що старша дитина ОСОБА_6 здійснює догляд як за собою, так і за меншими сестрами, діти знаходяться в антисанітарних умовах, неохайні, голодні, батьків вдома на момент відвідування дітей не було, діти дали згоду на тимчасове перебування в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької ОДА.

Згідно з висновком органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради 16 вересня 2024 року №207, відповідачі ігнорували своїми зобов`язаннями та злісно ухилялись від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, належному догляду за ними, створенню належних умов проживання в сім`ї, не мали бажання дотримуватись санітарно-гігієнічних умов проживання, підготовці та споживанні їжі. Антисанітарні умови проживання негативно впливатимуть на здоров`я дітей, їх виховання, в т.ч. набуття навиків самообслуговування та підготовки до самостійного життя відповідно їх віку. У дітей формується скривлення розуміння ведення сімейного побуту тощо. Вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З листів слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області від 20 вересня 2024 року, 11 жовтня 2024 року, 07 січня 2025 року, малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є потерпілими у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001125 від 20 вересня 2024 року, які опинилися у складних життєвих обставинах, ставши жертвами вчинення кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

З первинних оглядів дітей, що поступили до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Чернівецької ОДА, проведених 13 вересня 2024 року, вбачається, що у ОСОБА_10 виявлені шрами та подряпини, у ОСОБА_11 садна та подряпини, огляд ОСОБА_12 не проводився через діагноз: помірна розумова відсталість, закритий перелом правої нижньої кінцівки. У всіх дітей виявлено педикульоз. Зі слів дітей, мати застосовувала фізичну силу, походження травм у малолітньої ОСОБА_7 вона пояснює, що мама має сказати.

З долучених до позову фототаблиць та відеозапису вбачається, що зафіксовано обстановку в житловому будинку та на подвір`ї за місцем проживання відповідачів з дітьми в день вилучення дітей, яка характеризується безладом, брудними предметами побуту, купами сміття, неохайним виглядом дітей, відсутністю дитячих речей та предметів, таких як іграшки, меблі, навчальне приладдя тощо.

Допитані в суді першої інстанції свідки вказували на те, що протягом 2024 року 3-4 рази на комісії у сільській раді розглядали питання щодо сім`ї ОСОБА_9 через незадовільні умови проживання, так як була антисанітарія, брудно, відсутня постільна білизна. Діти не відвідували постійно школу. Відповідачі не виконують батьківські обов`язки, не забезпечують належні умови проживання для дітей, не навчають дітей до самообслуговування, дотримання гігієни.

Також в суді першої інстанції було заслухано думку малолітньої ОСОБА_10 , яка розповіла, що їй добре в Центрі, де вона в даний час знаходиться. Найбільше подобається, що має можливість гратися з дітьми. Вона не знає, коли в неї день народження, її не вітали, не дарували подарунків. Зраділа, що побачила маму, за нею сумує, хоче повернутися додому. Пояснила, що коли їх забирали з дому, мала синяки від того, що її бив батько, а не мама. Заперечувала щодо позбавлення батьківських прав матері, щодо батька то не заперечувала, однак не бажала надавати щодо нього пояснення.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2025 року у справі 723/295/25, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України відповідно до якої, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини. Простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав. Діти мають право на врахування їхньої думки і на те, щоб бути заслуханими з питань, що торкаються їх інтересів. Зокрема, в силу того, як із спливом часу діти стають більш зрілими і здатними сформулювати свою думку, суди повинні належним чином враховувати їх погляди і почуття, а також їх право на повагу до їхнього особистого життя. Водночас їх погляди необов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, необов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків, особливо щодо того, що стосується регулярного спілкування зі своєю дитиною. Вочевидь право дитини на висловлення своєї думки не потрібно тлумачити як фактичне надання дітям безумовного права вето без аналізу будь-яких інших факторів або без проведення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 (провадження № 61-2701св24)).

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради впродовж тривалого часу вживав заходи щодо зміни поведінки батьків до виконання батьківських обов`язків стосовно їх дітей: по належному їх вихованню, забезпеченню освіти відповідно їх рівня, належному догляду та забезпеченню їх життя та здоров`я, забезпеченню належних, безпечних умов проживання дітей в сім`ї, проте, батьки систематично злісно і свідомо нехтували своїми зобов`язаннями, що призвело до вчинення домашнього насильства та злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з 16 квітня 2021 року діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на обліку в службі у справах дітей, у зв`язку з ухиленням батьками від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Зокрема відповідачі ігнорували своїми зобов`язаннями та злісно ухилялись від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, належному догляду за ними, створенню належних умов проживання в сім`ї, забезпеченню дітей, отриманню повної загальної середньої освіти, не мали бажання дотримуватись санітарно-гігієнічних умов проживання, підготовці та споживанні їжі.

З наданого висновку органу опіки та піклування вбачається, що з відповідачами систематично проводились бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, забезпечення дітей повноцінним харчуванням, дотримання санітарно-гігієнічних умов проживання та отриманню дітьми повної загальної середньої освіти, однак зазначених рекомендацій відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не дотримувалась.

Колегія суддів вважає, що наданий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 є повним, об`єктивним, складений з урахуванням найкращих інтересів дітей, а ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, що наданий висновок не враховує інтересів її дітей.

З показів свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які були допитані в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_2 систематично належним чином не виконувала своїх обов`язків у вихованні своїх дітей та не піклується про їх здоров`я.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, які підтверджують, що відповідачка ОСОБА_2 неналежно виконувала свій обов`язок щодо виховання та утримання своїх дітей, не забезпечувала належного догляду, її діти перебували під загрозою для їхнього життя та здоров`я.

За встановлених обставин справи та наданих доказів, факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав не може свідчити про її інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку, крім того, колегія суддів враховує, що діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалий час перебувають на обліку в Службі у справах дітей Великокучурівської сільської ради, як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах з підстав неналежного виконання батьками своїх батьківських обов`язків, тому ОСОБА_2 повинна була усвідомлювати наслідки неналежного виконання батьківських прав щодо дітей.

З наведеного вище убачається, що мати дітей не забезпечувала належного догляду та виховання, її діти перебували під загрозою для їхнього життя та здоров`я, однак застосовані органом опіки і піклування превентивні заходи не дали позитивного результату, відповідачка не змінила свого відношення до дітей, не усвідомила свого батьківського обов`язку щодо виховання дітей, їх догляду, утримання, турботи, чим порушила інтереси малолітніх дітей та їх права на розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є благополучним.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, колегія судів вважає, що думка малолітньої ОСОБА_10 про бажання бути разом з матір`ю не може бути врахована, оскільки поведінка матері щодо своїх дітей свідчить, що вона систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню та не піклується про їх здоров`я.

Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Така поведінка матері, за переконанням суду, свідчить про нехтування нею своїми прямими материнськими обов`язками, а її діти перебували під загрозою для їхнього життя та здоров`я.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування тимчасового заходу як відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав, тому застосування таких заходів у ситуації, яка склалась, є недоречним та необґрунтованим, адже у відповідачки була можливість неодноразово виправити своє відношення до виховання та піклування за дітьми.

Отже, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дітей та мінімально можливою мірою нормального і здорового розвитку дітей в більш сприятливому середовищі для повноцінного виховання. Такий захід виправдовується також ненадійністю спірної ситуації, відсутністю можливості вирішення такої проблеми за допомогою інших засобів, не вдаючись до позбавлення батьківських прав, сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення негативного впливу матері, а також забезпеченням можливої цільової фінансової підтримки та соціального супроводу родини.

Колегія суддів вважає, що органом опіки та піклування доведені підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав як крайнього заходу. Таке судове рішення ухвалюється судом виключно в інтересах дітей. При цьому позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині визначення часу, з якого повинні стягуватися аліменти на утримання дітей, виходячи з наступного.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 766/22653/17 (провадження № 61-10св22) викладено висновок про те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України).

Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції визначив початок стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що з позовом до суду орган опіки та піклування звернувся 20 вересня 2024 року, тому відповідно до вимог ст. 191 СК України стягнення аліментів повинно розпочатись з 20 вересня 2024 року.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, у зв`язку з чим дійшов до помилкового висновку у визначенні строку стягнення аліментів.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району підлягає задоволенню, а рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в зазначеній частині про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В частині визначення строку стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів рішення суду підлягає зміні, а саме, замість зазначення в абзацах п`ятому та шостому резолютивної частини після слова «щомісячно»: «починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти, або опікуна» та «починаючи з дня набрання рішенням законної сили і на період відібрання дітей, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти» слід зазначити: «починаючи з 20 вересня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти, або опікуна».

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району задоволено, тому підлягають розподілу і судові витрати.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі: об`єднання суддею в одне провадження кількох однорідних позовних вимог.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №758/5118/21 виснувано, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач звернувся до суду з трьома однорідними вимогами немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно трьох дітей) та стягнення з двох відповідачів аліментів на їх утримання.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року 3 028 грн.

Згідно з положенням пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Отже, орган опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району звільнений від сплати судового збору за подання позову, апеляційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

З огляду на викладене, за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав щодо кожного відповідача містить по три вимоги немайнового характеру, судовий збір становить 3 633,60 грн (3028*0,4*3).

Крім того, згідно з пунктом 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становив 3 196 грн. Отже, ціна позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі, не меншому 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини. Тобто ціна позову в частині вимоги майнового характеру про стягнення аліментів на утримання дітей становить 28 764 грн (3196*6 * 3* 50 %).

Ураховуючи те, що 1 % від ціни позову в частині указаної вимоги майнового характеру становить менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розмір судового збору за подання позовної заяви в цій частині становить до кожного відповідача по 1 211, 20 грн.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, за подання апеляційної скарги в частині вирішення судом апеляційної інстанції трьох вимог немайнового характеру підлягав сплаті судовий збір у розмірі в 5 450,40 грн.

Згідно з частиною восьмою статті 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а також з урахуванням перевірки повноти стягнення судового збору, колегія суддів вважає, що рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат слід скасувати та здійснити новий розподіл судових витрат.

З відповідача ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4 844, 80 грн.

З відповідачки ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 10 295, 20 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району задовольнити.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов органу опіки та піклування Великокучурівської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 квітня 2025 року в частині визначення строку стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , змінити, зазначивши в абзацах п`ятому та шостому резолютивної частини після слова щомісячно: «починаючи з 20 вересня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, на користь державного закладу, де перебуватимуть діти, або опікуна».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Здійснити новий розподіл судових витрат:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , на користь на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 4 844 гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь на користь держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 10 295 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 червня 2025 року.

Головуючий І. М. Литвинюк

Судді: Н. К. Височанська

І. Н. Лисак