№ провадження 2-з/495/25/2025
УХВАЛА

про задоволення заяви

"09" червня 2025 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області,

У складі головуючого, одноособово - судді Прийомова О.Ю.,

За участю секретаря Дарій О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Білгород Дністровський, заяву представника Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини (району) про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач керівник Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району звернувся до суду з позовними вимогами до Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельної ділянки.

05.06.2025 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходів забезпечення позову прокурора у справі №495/11878/23 шляхом

заборони ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та іншим особами вчиняти дії щодо

відчуження об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки площею 0,5924 га. за

адресою АДРЕСА_2 ,

кадастровий номер :01:001:0664, а також заборонити нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії по зміні власника стосовно земельної ділянки, площею 0,5924 га. за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0664.

Свою заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться цивільна справа №495/11878/23 за позовом керівника Білгород - Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від

31.10.2023 в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород - Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_1 про 1) визнання незаконним та скасування п. 3 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 30.07.2020 № 1328-УП «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду». 2) скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 53708196 від 21.08.2020 про реєстрацію права власності Білгород-Дністровської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0664, площею 0,5924 га; рішення

державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний

номер: 54673472 від 20.10.2020 про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :01:001:0664, площею 0,5924 га;

3) витребування з незаконного володіння Білгород-Дністровської міської ради та

ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі

Міністерства оборони України частину земельної ділянки з кадастровим номером

:01:001:0664 площею 0,3297 га;

4) визнання недійсним договору оренди землі від 20.10.2020 № 466, укладений між

Білгород-Дністровською міською радою та ОСОБА_1 .

Заяву обґрунтовано тими обставинами, що Білгород - Дністровська міська рада та ОСОБА_1 не набули правомочностей власника, у зв`язку з чим не були уповноваженими особами розпоряджатися земельними ділянками державної форми власності, зокрема землями оборони, як-то передавати та приймати земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0664, площею 0,5924 га за відповідним договором оренди, що суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, спрямований на не законне заволодіння майном (на той час) держави.

Наразі після звернення до суду з позовом у справі № 495/11878/23 виникла

обґрунтована потреба забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти

дії щодо предмета спору, а саме: в частині земельної ділянки з кадастровим номером

:01:001:0664, площею 0,5924 га., що є предметом спору у цій справі, у

зв`язку із наступними обставинами.

Під час моніторингу загальнодоступних Інтернет ресурсів а саме: соціальної мережі

Instagram на сторінках профілю: https://www.instagram.com/akkerman_kurs?

DJmFXclqPj2/?igsh=YzLjYTk10Dg3Zg-- Новости Аккермана «akkerman_kurs» з 13

травня 2025 року розміщено оголошення щодо продажу будівлі під забудову у центрі

міста, район АДРЕСА_3 та 60 соток землі.

При перегляді світлин в оголошені з`ясовано, що зазначені будівлі, розташовані на земельній ділянці з кадастровим

номером :01:001:0664, яка є предметом спору у справі №495/11878/23.

Заява Позивача ґрунтується на беззаперечній можливості відповідача ОСОБА_1

та третіх осіб в будь-який момент розпорядитися спірною земельною ділянкою з

кадастровим номером :01:001:0664 площею 0,5924 га., що обумовлено

імперативними положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України, ст.7 Закону «Про

оренду землі», відповідно до яких у разі набуття права власності на об`єкт

нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю

або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній

ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника)

такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно

переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий

об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці.

Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого

об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря

земельної ділянки не вимагаються.

Право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт набувається без зміни її цільового призначення в обсязі та

на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у

порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Отже, з урахуванням наведеного, застосування судом заходу забезпечення

позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо відчуження об`єкту нерухомого

майна та земельної ділянки площею 0,5924 га. за адресою

АДРЕСА_2 , кадастровий номер

:01:001:0664, а також заборонити нотаріусам та державним

реєстраторам вчиняти реєстраційні дії по зміні власника стосовно земельної

ділянки, площею 0,5924 га, знаходиться у межах предмета позову, буде

адекватним та таким, що забезпечує збалансованість інтересів учасників

справи, у повному обсязі співвідноситиметься із заявленими прокурором

вимогами майнового характеру та гарантуватиме досягнення реального і

ефективного захисту порушених прав держави у разі ухвалення судом

рішення про задоволення позову.

Суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи, що відповідає положенню ч.1 ст. 153 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як вказав у своїй постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 (провадження № 61-38051св18) Верховний Суд України, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази.

Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 липня 2022 року в справі № 910/8482/18 (910/4866/21) вказано, що:

«під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору; подібні правові позиції викладено у постановах Верховного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18, від 13 жовтня 2020 року у справі №917/273/20, від 16 лютого 2021 року у справі №910/16866/20, від 09 червня 2021 року у справі №10/5026/290/2011(925/1502/20); при цьому такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач керівник Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району звернувся до суду з позовними вимогами до Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельної ділянки.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову прокурора у справі №495/11878/23 шляхом

заборони ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) та іншим особами вчиняти дії щодо

відчуження об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки площею 0,5924 га. за

адресою: АДРЕСА_2 ,

кадастровий номер :01:001:0664, а також заборонити нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії по зміні власника стосовно земельної ділянки, площею 0,5924 га., за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0664.

Необхідність застосування зазначеного заходу забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає за необхідне її задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника Білгород Дністровської квартирно експлуатаційної частини (району) про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування рішення, повернення земельної ділянки задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ) та іншим особами вчиняти дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки площею 0,5924 га., за

адресою: АДРЕСА_2 ,

кадастровий номер :01:001:0664, а також заборонити нотаріусам та державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії по зміні власника стосовно земельної ділянки, площею 0,5924 га., за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0664, до набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали для виконання направити до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений 09 червня 2025 року.

СУДДЯ: