КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1682/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного Київської області від 11 березня 2024 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2023 року позивач ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Вимоги позовної заяви обґрунтовував тим, що 30 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № НОМЕР_2. Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 30 травня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № НОМЕР_2 від 30 травня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразово ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сум 83 99,99 грн, а саме: - 6999,99 грн - заборгованість за основною сумою боргу; - 78 400,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

19 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12921-06/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18012022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм» передає (відступає)ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сум 6080,00 грн, а саме: - 2000,00 гр. - заборгованість за основною сумою боргу; - 4080,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

03 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська Кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /691715. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

24 грудня 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122021, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу № 24122021 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сум 8300,00 грн, а саме: - 4000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 4300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Згідно умов кредитних договорів, позичальниця зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цими договорами. Не зважаючи на це, відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № НОМЕР_2 в розмірі 85399,99 грн,з яких:6999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 78400,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 12921-06/2021 в розмірі 6080,00 грн, з яких:2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4080,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № /691715 в розмірі 8300,00 грн, з яких:4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4300,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на те, що відповідачка добровільно вказану заборгованість не погашає, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 99 799,99 грн.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного Київської області від 11 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корить ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № НОМЕР_2 від 30.05.2021 року у розмірі 85 399,99 гривень, за кредитним договором № 12921-06/2021 від 19.06.2021 року в розмірі 6080 гривень, за кредитним договором № /691715 від 03.06.2021 року в розмірі 8300 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривень, загалом 102 483,99 гривень.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Білоцерківського міськрайонного Київської області від 11 березня 2024 року скасувати, увалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісними кредиторами за всіма договорами. Вказує, що матеріали справи не містять виписки про рух коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання відповідачці кредитних коштів на визначених договорами умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора.

Зазначає, що надані позивачем до суду першої інстанції документи щодо заборгованості відповідача не містять відомостей про надання на виконання умов договорів грошових коштів, їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у договорах.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Крім цього, до апеляційного суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів, у якому заявник просить суд витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» первинні банківські документи щодо руху коштів на рахунку ОСОБА_1 з метою підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачці.

Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки позивач не заявляв такого клопотання під час розгляду справи у суді першої інстанції та не навів суду жодних обставин, які унеможливили надання необхідних доказів чи подачу клопотань про їх витребування до суду першої інстанції.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у загальному розмірі 99 779,99 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що 30 травня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № НОМЕР_2 (а.с. 8).

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме6 розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 30 травня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № НОМЕР_2 від 30 травня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с. 9).

Відповідно до договору, сума кредиту складає 7000,00 (сім тисяч) гривень. Строк користування кредитом - 30 (тридцять) днів. Строк дії договору 3 (три) роки.

Згідно договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах.

Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору та електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився позичальник до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти).

Дані правила є публічною пропозицією (офертою) у розуміння ст. ст. 641,644 ЦК України, укладання договору позики на умовах, що встановлені товариством і застосовуються у разі подання фізичною-особою - потенційним позичальником заявки на сайті товариства на отримання позики та здійснення інших дій, що передбачають правила. Електронний договір укладається на сайті ТОВ «Інфінанс» за однією із наведених електронних адрес з використанням ІТС.

Також, відповідно до паспорту споживчого кредиту, процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 638,75 річних (1,75% в день), тип процентної ставки - фіксована. Загальні витрати за кредитом становлять 3675,00 грн. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 16873,96% (а.с. 11).

Споживач має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. Договором про споживчий кредит може бути встановлений обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документу.

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який містить адресу, реквізити та підписи сторін, про що свідчить довідка про ідентифікацію (а.с. 12).

Відповідно до додатку № 1 до договору надання позики вбачається, що загальна вартість кредиту складає 10675,00 грн., реальна річна процентна ставка - 16873,96%, та включає в себе: сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 7000,00 грн.; проценти за користування кредитом - 3675,00 грн. (а.с. 12).

Також встановлено, що 19 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12921-06/2021.

Відповідно до договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1 п.п. 1.1 договору).

Кредит надається строком на 18 (вісімнадцять) днів, тобто до 06.07.2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом, клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. (п. 1 п.п. 1.3-1.4).

Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаною клієнтом.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно підпункту 1.7 п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до додатку № 1 до договору надання фінансового кредиту вбачається, що сума/ліміт кредиту складає 2000,00 грн., тип кредиту - позика, процентна ставка, відсотків річних - 2,50% на день - середньоденний розмір процентів на користування позикою (912,50% річних). Загальні витрати за кредитом - 900,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 2900,00 грн. (а.с. 25-26).

Крім цього, 03 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /691715.

Відповідно до підпункту 1.1 п. 1 договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 02.07.2021 року. Строк дії договору починається з моменту укладення відповідно до вимог Закону «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксований (п.1 п.п. 1.2-1.3).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до додатку № 1 до договору надання фінансового кредиту, сума/ліміт кредиту складає 42000,00 грн, тип кредиту - позика, процентна ставка, відсотків річних - 2,50% на день, річна відсоткова ставка - 912,50% річних. Загальні витрати за кредитом - 750,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 1750,00 грн (а.с. 37-38).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Системний аналіз указаним норм закону свідчить про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже положення вказаного законодавства свідчать про те, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі на підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було надано суду зазначені копії кредитних договорів, договору позики, договорів факторингу, акти прийому-передачі, витяги з Реєстру боржників, а також розрахунки заборгованості за укладеними кредитними договорами й договором позики.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту укладення між відповідачем та первісними позикодавцями кредитних договорів.

Однак, надані позивачем документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання відповідачкою ОСОБА_1 від первісних кредиторів чи позивача коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

У той же час, відповідачка ОСОБА_1 заперечує факт отримання нею коштів та категорично стверджує про те, що позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо доведення факту видачі їй коштів. Наголошує, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач суду не надав.

Колегія суддів враховує, що за змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст.95 ЦПК України).

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку надані ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунки заборгованості ОСОБА_1 не є первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості.

Ці розрахунки із зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створені самим позивачем, як новим заінтересованим кредитором, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, а, відтак, інформація зазначена в розрахунках, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такими доказами можуть бути також квитанції чи платіжні інструкції щодо перерахування кредитних коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем у справі.

Так, до матеріалів справи долучена копія платіжної квитанції № 91593927 від 30.05.2021 року, відповідно до якої ТОВ «Інфінанс» здійснило переказ коштів на суму 7000,00 грн., на картку НОМЕР_1 (а.с. 14). Разом з цим, із вказаної квитанції неможливо встановити отримувача коштів та призначення платежу, тому суд не може визнати цей документ належним доказом перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів на виконання умов укладеного кредитного договору.

Будь-яких інших документів на підтвердження перерахування коштів матеріали справи не містять.

При вирішенні спору, суд першої інстанції, у порушення вимог статей 263, 264 ЦПК України, наведених вище вимог закону та фактичних обставин справи, належним чином не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаними вище кредитними договорами.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором, з наведених вище підстав.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем задовольнити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного Київської області від 11 березня 2024 року скасувати, увалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома