Провадження № 22-ц/801/1133/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокуСправа № 127/38394/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2025 року, ухвалене суддею Ан О.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 24 березня 2025 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення заборгованості суми недоотриманої пенсії,

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області) на її користь 176 710,86 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 10 листопада 2023 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №120/13107/23 за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким дії відповідача визнано протиправними щодо відмови у проведенні ОСОБА_2 перерахунку та виплати пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки про грошове забезпечення від 09 серпня 2022 року №ХЛ64883, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року на підставі вказаної довідки станом на 05 березня 2019 року.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_2 син позивача помер. Після його смерті заведена спадкова справа і вона, як спадкоємець першої черги, подала заяву про прийняття спадщини.

ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 06 жовтня 2024 року повідомлено, що недоотримана пенсія відсутня. Також зазначено, що згідно згаданого судового рішення управлінням нараховано заборгованість в сумі 176 710,86 грн і питання щодо отримання сум заборгованості за судовим рішенням вирішується в судовому порядку.

Приватний нотаріус Смоляк Л.С. 13 листопада 2024 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на отримання заборгованості в сумі 176 710,86 грн, так як у листі ГУ ПФУ у Вінницькій області від 06 жовтня 2024 року зазначено, що питання щодо отримання нарахованої суми заборгованості може бути вирішено в судовому порядку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2025 року задоволено позов.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Вінницькій області у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 176 710 (сто сімдесят шість тисяч сімсот десять) гривень 86 копійок.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 1767 (одну тисячу сімсот шістдесят сім) гривень 10 копійки судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, ГУ ПФУ у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У скарзі зазначає, що ОСОБА_2 нараховані на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №120/13107/23 кошти в сумі 176 710,86 грн. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 30 вересня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .. Їй повідомлено, що нараховані кошти на виконання вказаного рішення суду включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України. Головним управлінням вжито всіх можливих заходів у відповідності до чинного законодавства щодо виконання судових рішень на користь стягувача. Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, тобто процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження. Заміна сторони у відносинах можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26 лютого 1973 року (а.с.8).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 01 квітня 2024 року (а.с.7).

До ГУ ПФУ у Вінницькій області звернулася ОСОБА_1 із заявою від 12 червня 2024 року, в якій просила нарахувати недоотриману суму пенсії її сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (по рішенню суду) (а.с.13).

19 липня 2024 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. заведено спадкову справу №122/2024 після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77706110 від 19 липня 2024 року (а.с.9).

Заступник начальника ГУ ПФУ у Вінницькій області Дика Л. на запит приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. №577/02-14 від 30 вересня 2024 року повідомив, що за пенсійною справою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотримана пенсія відсутня. За виплатою недоотриманої пенсії члени сім`ї не зверталися. Також повідомлено, що згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №120/13107/23 за позовом ОСОБА_2 . Головним управлінням нараховано заборгованість в сумі 176 710,86 грн. Крім того, питання щодо отримання сум заборгованості за судовим рішенням вирішується в судовому порядку (а.с.10).

13 листопада 2024 року приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на отримання заборгованості ГУ ПФУ у Вінницькій області в сумі 176 710,86 грн, яка була присуджена ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/1310/23 від 10 листопада 2023 року, але не отримана померлим за життя.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 претендує на отримання заборгованості ГУ ПФУ у Вінницькій області в сумі 176 710,86 грн, яка була присуджена ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року, але не отримана померлим за життя. На запит про наявність недоотриманої пенсії до управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30 вересня 2024 року, за вих. №577/02-14, яка належала померлому, ГУ ПФУ у Вінницькій області надало 06 жовтня 2024 року відповідь про те, що відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/13107/23 від 10 листопада 2023 року головним управлінням нараховано заборгованість в сумі 176 710,86 грн, але питання щодо отримання цієї суми заборгованості за вищевказаним судовим рішенням може бути вирішене в судовому порядку. У зв`язку з вищевикладеним, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Питання отримання вищевказаних грошових коштів ОСОБА_1 може бути вирішене лише у судовому порядку (а.с.11).

Відповідно до довідки ГУ ПФУ у Вінницькій області від 14 листопада 2024 року №3836, ОСОБА_1 , 1956 року народження, з 12 червня 2024 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України від 09 квітня 1992 року №2263 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Підстава: пенсійна справа № (а.с.12).

ОСОБА_1 , зважаючи на те, що вона у встановленому законом порядку набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману пенсію, тобто має право на її отримання у відповідності до статті 1227 ЦК України, звернулася до суду із вказаним позовом.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою цієї статті визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2024 року у справі №461/5878/22 у справі за аналогічних правовідносин.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2023 року у справі №120/13107/23, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії, однак сума пенсії, що належала сину позивачки залишилися недоодержаною у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

ГУ ПФУ у Вінницькій області, звертаючись із апеляційної скаргою на вказане рішення не заперечує щодо наявності у нього обов`язку здійснити виплату вказаних коштів. При цьому вказує, що нараховані на виконання рішення суду у справі №120/13107/23 кошти в сумі 176 710,86 грн включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України, і будуть виплачені після виділення коштів.

Разом з тим, вказані обставини не впливають на право ОСОБА_1 щодо стягнення недоплаченої пенсії на її користь як спадкоємиці особи, яка за життя набула право на дану пенсію, однак так і не отримала її. Таке право позивачки не може обмежуватись відсутністю відповідного фінансування.

Посилання скаржника на частину першу статті 382 КАС України відхиляються апеляційним судом, оскільки у вказаній нормі зазначено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Разом з тим, оскільки позивач в адміністративній справі, на користь якого ухвалено рішення суду помер, то вказане свідчить про втрату ним такого права.

У даній справі спір між сторонами виник з приводу захисту ОСОБА_1 свого права на спадкування за законом, а саме стягнення недоотриманої її сином за життя пенсії, тому цей спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Стягнення коштів з ГУ ПФУ у Вінницькій області є достатнім для ефективного захисту порушених прав позивачки щодо отримання спадкового майно, тобто пенсії свого сина.

Відтак, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.С. Панасюк

Т.М. Шемета