Справа №: 343/900/25
Провадження №: 2/343/530/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області цивільну справу № 343/900/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання особи за місцем реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , звернувшись 14.05.2025, в Долинський районний суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання особи за місцем реєстрації, просить ухвалити рішення, яким:

встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після смерті батька залишилось спадкове майно 1/5 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки батько не залишив заповіту, то спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом є: вона, ОСОБА_1 донька померлого і її брат ОСОБА_2 син померлого. Щодо двох інших членів сім`ї і співвласників квартири, то: їхня мама ОСОБА_4 - не претендує на спадщину батька, бо ще в 1990 році, тобто до татової смерті, батьки розірвали шлюб.

ОСОБА_5 , хоч і був приписаний, проте не є спадкоємцем, оскільки є сином їхньої матері від попереднього шлюбу, а не сином їхнього батька.

Отже, право успадкувати батькову частку належить її - ОСОБА_1 та її брату - ОСОБА_2 .

До шести місяців з дня смерті батька ніхто із них (спадкоємців) не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак, виходячи з того, що на день смерті батька вони всі були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважаються такими, що прийняли спадщину.

Проте, на день смерті батька, лише вона ОСОБА_1 , була не тільки зареєстрована, але й фактично проживала разом з батьком в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Її брат - ОСОБА_2 - на момент смерті батька проживав разом з бабусею за адресою: АДРЕСА_2 , тобто разом з батьком на день його смерті не проживав.

У зв`язку з чим, з метою захисту своїх прав та інтересів вона змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту непроживання її старшого брата ОСОБА_2 разом із батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 цивільна справа № 343/900/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання особи за місцем реєстрації передана на розгляд судді Керніцькому І.І. (а.с.20).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/900/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання особи за місцем реєстрації (а.с.21).

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кажук В.Б. ( ордер серії АТ №1099804 а.с.15) в судове засідання не прибули. Адвокат ОСОБА_6 скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позивачки. Вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, від нього поступила заява про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Факт свого непроживання за місцем реєстрації на день смерті батька підтверджує, оскільки в на той момент проживав у бабці. На спадщину батька 1/5 частку квартири не претендує.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ч. 1 ст. 315 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 315 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 ст. 315 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що сама по собі реєстрація місця проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд при ухваленні Постанови від 27.02.2019 у справі №471/601/17.

Відповідно до п. 2. постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Ст.1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.10.2001, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина за Законом.

Сторони по справі позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , як діти спадкодавця (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та актовий запис від 27.04.2025 а.с.5,6) у першу чергу мають право на спадкування за законом.

На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою були також зареєстровані сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діти спадкодавця, а також ОСОБА_7 , яка 10.05.1990 розірвала шлюб із ОСОБА_3 (свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 а.с.9), ОСОБА_5 , який не є сином спадкодавця (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 а.с.8).

Факт реєстрації сторін в спірному будинковолодінні підтверджується копією повідомлення міського голови від 07.05.2025 № 14/05-24/2744 (а.с.18).

Позивачка ОСОБА_1 , зазначила, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті батька, ОСОБА_3 , хоч і був зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 , але не проживав, оскільки фактично проживав в АДРЕСА_2 , де проживає по даний час.

На підтвердження факту постійного непроживання відповідача зі спадкодавцем на день смерті, позивачкою подано акт обстеження, складений 06.05.2025 депутатом Долинської міської ради Бондаренко І.Г., яким стверджується, що ОСОБА_1 від народження постійно проживала в даній квартирі разом із батьком ОСОБА_3 , а також на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Даний факт не заперечується і відповідачем ОСОБА_2 , в заяві від 26.05.2025.

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті батька сторін залишилось спадкове майно 1/5 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Належність батькові 1/5 частки квартири ( Свідоцтвом про право власності від 03.08.2001 а.с.10).

Відповідач на спадкове майно не претендує.

Дані факт не заперечується і відповідачем ОСОБА_2 , в заяві від 26.05.2025.

Верховний Суд зауважує, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі

реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його син, ОСОБА_2 постійно не проживав разом із спадкодавцем, хоч і був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог

На підставі ст.ст. 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання особи за місцем реєстрації - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживав за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Долинського районного суду І.І.Керніцький