ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6281/25 Справа № 210/577/25 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/577/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року, яка постановлена суддею Сіденком С.І.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 22 квітня 2025року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року надано сторонам у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу строк для примирення 4 (чотири) місяці до 22 серпня 2025 року.

Провадження у справі зупинено на час примирення.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неповне з?ясування судом всіх обставин справи. Зокрема, зазначає, що у позовній заяві він зазначив, що спроби примирення між нами в минулому не принесли жодних результатів та також просив суд не надавати строку на примирення. 22 квітня 2025 року відповідачкою заявлено клопотання про надання строку для примирення, яке не було завчасно надіслано позивачеві, що позбавило його можливості надати свої заперечення. Вважає, що суд першої інстанції фактично не з`ясував усіх обставин справи, не встановивши дійсних обставин справи, прийняв необґрунтоване рішення, яке перешкоджає подальшому розгляду справи.

Просить суд врахувати ту обставину, що з листопада 2024 року по сьогоднішній день позивач мешкає з іншою жінкою і хоче офіційно одружитися з нею, тобто не може бути ніякого примирення з відповідачкою.

При цьому, з 01 квітня 2025 року він працює і проживаю з іншою жінкою у Закарпатській області і повертатися до Кривого Рогу Дніпропетровської області не збирається.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у п. 4 ч. 1 ст.251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, передбачене частиною першою статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадженняу справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц (провадження №61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя».

В ухвалі Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі № 462/2470/22 (провадження № 61-2079ск23) зазначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2007 року та мають спільну доньку ОСОБА_4 , 2007 року народження.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що подружне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, у сторін відрізняються погляди на життя, а також зазначив про неможливість примирення сторін.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила суд надати сторонам по справі строк на примирення з метою збереження шлюбу.

Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на чотири місяці, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідачки у справі, яка заперечувала проти розірвання шлюбу та має намір зберегти сім`ю.

Враховуючи, що суд вправі, відповідно до положень ст. 111 СК України, вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про надання чотиримісячного строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги, які зводяться до заперечення підстав для примирення, яке позивач вважає неможливим, колегія суддів відхиляє, враховуючи, що при вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі, суд першої інстанції дотримався положень п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, відповідно до якого суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Таким чином, ухвала суду постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, у зв?язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: