Справа № 758/391/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Обиход В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних.

Зазначав, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання за попередньою домовленістю щодо продажі 10% статутного капіталу ТОВ «ФІДЖІ 22», які належали його дружині ОСОБА_3 , ввів його в оману щодо отримання дозволу від засновників ТОВ «ФІДЖІ 22» на відчуження долі та заволодів його коштами.

Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.08. 2022 у справі № 758/5326/20 його позов до ОСОБА_2 про витребовування майна власником із чужого незаконного володіння задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь безпідставно набуті кошти в розмірі 4 825 847,69 грн.

23.12.2022 Подільським районним судом м. Києва видано виконавчі листи у справі № 758/5326/20, за якими судове рішення підлягало виконанню в частині стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 4 825 847,69 грн. та судового збору в розмірі 11 350 грн.

Станом на 27.03.2023 в межах виконавчого провадження ВП № 70695430 залишок заборгованості ОСОБА_4 складав 4 803 371 грн. 04 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 апеляційна скарга представника ОСОБА_2 , адвоката Звонарьова В.В. задоволена частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.08.2022 скасовано та ухвалено нове судове рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 414 500 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26.03.2024 встановлено, що залишок боргу ОСОБА_2 складає 1 310 651,72.

Посилаючись на те, що з моменту винесення постанови Київського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі № 758/5326/20 до 09.01.2025 ОСОБА_2 систематично вчиняє недобросовісні дії з метою уникнути повернення боргу, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь за невиконання грошового зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023 за період з 18.10.2023 по 09.01.2025 3% річних у розмірі 48 476 грн. 13 коп. та інфляційні у розмірі 182 006 грн. 18 коп.

Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2025 було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У пункті 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц зроблено висновок, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що нарахування 3 % річних у розмірі 48 476 грн. 13 коп. та інфляційних у розмірі 182 006 грн. 18 коп. було здійснено ним за період з 18.10.2023 по 09.01.2025 на суму заборгованості у розмірі 1 310 651 грн. 72 коп., яка виникла у ОСОБА_2 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 18.10.2023 у справі № 758/5326/20.

Установлено, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 18.10.2023 рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.08.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна власником із чужого незаконного володіння задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 414 500 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 325 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 10 385 грн. 25 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. (а.с. 15-19).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.03.2024 у справі у справі № 758/5326/20 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , Подільський ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції про скасування тимчасового обмеження боржника у виконавчому проваджені у праві виїзду за межі України встановлено, що станом на 26.03.2024 в межах виконавчого провадження № 70695430 частково стягнено на користь стягувача суму боргу у розмірі 103 848 грн. 72 коп.

Залишок заборгованості на користь стягувача, станом на момент постановлення ухвали, за рішенням Подільського районного суду м. Києві від 22.08.2022 складає 1 310 651 грн. 22 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Момент виникнення прострочення виконання зобов`язання по поверненню безпідставно набутого майна слід пов`язувати з таким юридичним фактом, як дата набрання законної сили судовим рішенням, яким встановлено факт безпідставності отримання майна, оскільки саме з цього моменту боржник у зобов`язанні стає достеменно проінформованим про наявність свого зобов`язання по відношенню до кредитора щодо повернення безпідставно отриманого майна. Вказаний правовий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням останнім грошового зобов`язання, встановленого постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2023, 3% річних у розмірі 48 476 грн. 13 коп. та інфляційні у розмірі 182 006 грн. 18 коп. за період з 18.10.2023 по 09.01.2025.

Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 304 грн. 82 коп.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 549, 610, 612, 625, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 353, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про стягнення 3 % та інфляційних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 48 476 (сорок вісім тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 13 коп. та інфляційні у розмірі 182 006 (сто вісімдесят дві тисячі шість) грн. 18 коп. за період з 18.10.2023 по 09.01.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 304 (дві тисячі триста чотири) грн. 82 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення - 09.06.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук