Справа № 646/2271/25
Провадження № 2/646/2178/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.25 м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий - суддя Серпутько Д.Є.,

за участі секретаря судового засідання Соболь Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини (матері дитини) до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини (матері дитини) до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування заяви зазначає про те, що 31.08.2022 між сторонами укладено шлюб який зареєстровано Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №617. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2024 шлюб між сторонами розірвано.

Із самого народження малолітнього сина ОСОБА_3 , вихованням та утриманням дитини займається виключно позивач. Позивач купує одяг, взуття, дитяче харчування, ліки, постійно контролює стан здоров`я малолітнього сина. Однак, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавився станом його здоров`я, матеріальну допомогу на утримання, лікування та розвиток дитини не надавав на постійній основі щомісячно. Тобто, відповідач не добросовісно відносився до виконання своїх батьківських обов`язків, маючи при цьому об`єктивну можливість їх виконувати належним чином. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення сином повноліття.

Крім того у зв`язку з тим, що позивач опікується дитиною самостійно і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, остання також потребує матеріальної допомоги. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дати подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.03.2025 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала заяву, в якій просить суд справу розглянути за її відсутності, позов просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити частково.

Враховуючи, що у справі достатньо документально підтверджених даних про спірні правовідносини сторін, а також, що сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11.03.2025.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Збройних силах України за мобілізацією з 19.07.2024 по теперішній час, що підтверджується копією Довідки форми 5 Міністерства Оборони України №814 від 26.12.2024.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує обставини, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини зазначає, що цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Частина перша статті 182 Сімейного кодексу України зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів врахувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч. ч. 2, 4, ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Згідно із ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Відповідачем 06.05.2025 подано до суду заяву, в якій останній зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме відповідач просить стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення сином повноліття.

Однак, щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років, відповідач просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/10, адже останній зазначає про те, що він перебуває на службі у Збройних силах України, знаходиться на передовій ліній фронту, а тому вважає, що 1/10 частина його заробітку є достатньою сумою для утримання позивача, адже 1/6 частина заробітку відповідача є набагато вищою за прожитковий мінімум доходів громадян України та більшою за мінімальну заробітну плату громадян України станом на 01.01.2025.

Крім того, ухвалою суду від 22.04.2025 клопотання відповідача задоволено та витребувано в АТ КБ «Приватбанк» виписку про рух-зарахування коштів від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на рахунок, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Як зазначено відповідачем, та підтверджено випискою про рух-зарахування коштів від 02.05.2025, останній неодноразово надсилав позивачу грошові кошти, а саме 22.12.2024, 27.01.2025, 22.02.2025 та 22.03.2025, крім того відповідач надав до суду фотографії з малолітнім сином та зазначив, що він неодноразово зустрічався з сином, цікавиться його життям та в останнє бачився з сином у день його народження але у зв`язку з тим, що відповідач проходить військову службу у ЗСУ, він не має можливості часто навідувати малолітнього сина.

12.05.2025 позивачем подано до суду заяву, в якій остання не заперечувала проти стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , 2023 р.н., в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також аліментів на утримання дружини (матері дитини) у розмірі 1/10 частки усіх видів доходів відповідача, щомісячно до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , 2023 р.н., трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дати подання позовної заяви.

Отже, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, судом враховується, що відповідач є працездатним, жодних доказів того що він не може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суду не надав, а навпаки останній просив стягувати аліменти на утримання дружини (матері дитини) у розмірі 1/10 частки усіх видів доходів і позивач проти цього не заперечувала. Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять.

Відтак, суд приходить до висновку, що з урахуванням положень ст.ст. 77, 80 СК України, з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягувати погоджений сторонами розмір аліментів на дружину (матір дитини) ОСОБА_1 до досягнення народженою в шлюбі дитиною трирічного віку в частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 18.03.2025. Суд вважає, що погоджений сторонами розмір аліментів у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) відповідача є достатнім, та не поставить його у скрутне матеріальне становище. Крім цього слід зазначити, що відповідачем не надано до суду доказів неспроможності його надавати допомогу на утримання дружини (матері дитини) до досягнення дитиною трирічного віку, та матеріали справи таких доказів не містять, або доказів які свідчать про наявність підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дружину.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку доходу (щомісячно) починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої та другої статті 155 цього ж Кодексу здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку, що відповідач повинен сплачувати узгоджений сторонами розмір аліментів на утримання сина -1/4 частину доходу відповідача, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною першою статті 191 Сімейного Кодексу України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 18.03.2025, що підтверджується штампом суду, отже аліменти підлягають стягненню з відповідача саме з цього дня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо прохання відповідача про зарахування суми сплачених ним коштів на користь позивача 22.03.2025 у розмірі 12000,00 грн у якості часткового погашення боргу по сплаті аліментів, суд також зазначає, що відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження цільового призначення здійсненого платежу - сплата аліментів на утримання дитини/дружини або перерахування коштів на утримання дитини/дружини тощо, тому у суду відсутні належні підстави для проведення такого зарахування. При цьому, відповідач, за умови наявності вказаних підтверджуючих документів або письмової згоди позивача, не позбавлений можливості їх надання відповідному виконавцю, після звернення вказаного рішення суду до виконання.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позовні вимоги позивача задоволені частково, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн та 726,72 грн, всього 1937,92 грн.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 23, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини (матері дитини) до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 18.03.2025, до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення аліментів з 18.03.2025 до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`тсот тридцять сім) гривень 92 копійки.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Є. Серпутько