справа № 752/9138/19
провадження № 22-ц/824/5392/2025
головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду із позовом до ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" (надалі також - відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі також - відповідач 2), ОСОБА_3 (надалі також - відповідач 3) про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що в жовтні 2018 року відносно нього було поширено ряд інформації, що не відповідає дійсності, що порушує його особисте немайнове право на повагу честі, гідності і ділової репутації.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_24 року ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 ", яка вийшла в ефір о 21.30 год. на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37", була здійснена трансляція сюжету, яка містить відомості про позивача. Поряд із вказаним, даний сюжет про позивача був поширений у вже відомій мережі Youtube за різними Youtube-каналами та містив твердження про те, що позивач має нерухомість вартістю мільйони доларів; родичів із російським громадянством; бізнес на території окупованого Криму; причетність до загибелі людей через зупинку закупівель ліків для діалізу. ІНФОРМАЦІЯ_24 року телевізійний канал "24 Канал" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23 " поширив аналогічні твердження, стверджуючи, що ОСОБА_1 використовував службове становище для особистого збагачення; систематично втручався в державні закупівлі ліків, що спричинило дефіцит препаратів і смерті пацієнтів; родина позивача має дороговартісну нерухомість, подвійне громадянство, бізнес у Криму та регулярно відвідує анексовану територію. Подібні відомості також були поширені через YouTube-канал ІНФОРМАЦІЯ_11 та на вебсайті ІНФОРМАЦІЯ_1 що значно розширило аудиторію. Позивач стверджував, що ніколи не вчиняв кримінальних правопорушень, про які йдеться в зазначених публікаціях. Жодних судових рішень, які підтверджують ці звинувачення, не існує. Члени сім`ї позивача, відповідно до наданих даних, не мають подвійного громадянства, а також не реєстрували бізнесу на території окупованого Криму. Позивач заявляв, що інформація про нерухомість його родини загальною вартістю 8 мільйонів доларів є вигаданою. Перевірки, проведені за час роботи позивача в СБУ, здійснювалися виключно в межах закону. Відсутні будь-які докази вимагання хабарів чи незаконного втручання в державні закупівлі.

А отже, враховуючи наведені підстави позову, позивач просив суд:

1. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті uaportal.com у статті " ІНФОРМАЦІЯ_25" інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

"Топ-чиновник Службы внешней разведки ОСОБА_5 имеет недвижимости на миллионы долларов, родственников-россиян, бизнес в Крыму, и несет ответственность за сотни смертей…

… во время работы в СБУ ОСОБА_6 чрезвычайно интересовался вопросом закупки лекарств. Было установлено, что именно он ответственен за пропажу в Украине лекарств для диализа, вследствие которой погибло порядка 200 украинцев.

… у него есть три дома в Конча-Заспе общей стоимостью в $8 млн, его падчерица летает по маршруту "Одесса-Киева" на чартерном вертолете за $6 тысяч, а у всех его родственников, - российское гражданство.";

2. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену Приватним акціонерним товариством "Телерадіокомпанія Люкс" ІНФОРМАЦІЯ_2 на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_26 " інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

1) "Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів.";

2) "Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих.

… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати.

Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя.

Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала.

Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют.

І займалася цим … саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 .";

3) "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії.";

4) "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє";

5) "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував."

6) "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом".

3. Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті youtube.com, інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

" Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий".

4. Зобов`язати ОСОБА_8 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на веб-сайті uaportal.com про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із розміщенням наступного тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_27 року на веб-сайті uaportal.com відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства Російської Федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

5. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із зачитуванням наступного тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_24 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства Російської Федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

6. Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті youtube.com, про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із зачитуванням наступного тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_24 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства російської федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

7. Стягнути з ОСОБА_8 , ПрАТ ""Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 610 грн, 40 коп., в тому числі: суму сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн, 40 коп.; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

13 травня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, якою сторона позивача просила суд: стягнути з ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заподіяну йому внаслідок поширення недостовірної інформації моральну шкоду в розмірі 500 000 грн та стягнути судовий збір за подання цієї заяви в сумі 7 500 грн.

Так, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Вказаним рішенням суду вирішено:

визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 на веб-сайті uaportal.com у статті " ІНФОРМАЦІЯ_28" інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

"Топ-чиновник Службы внешней разведки ОСОБА_5 имеет недвижимости на миллионы долларов, родственников-россиян, бизнес в Крыму, и несет ответственность за сотни смертей…

…во время работы в СБУ ОСОБА_6 чрезвычайно интересовался вопросом закупки лекарств. Было установлено, что именно он ответственен за пропажу в Украине лекарств для диализа, вследствие которой погибло порядка 200 украинцев.

… у него есть три дома в Конча-Заспе общей стоимостью в $8 млн, его падчерица летает по маршруту "Одесса-Киева" на чартерном вертолете за $6 тысяч, а у всех его родственников, - российское гражданство";

визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену Приватним акціонерним товариством "Телерадіокомпанія Люкс" ІНФОРМАЦІЯ_2 на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_26 " інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

1."Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів.";

2. "Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники" змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих.

… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати.

Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя.

Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала.

Вместо того, чтобы пересекать эти схемы, они их курируют.

І займалася цим… саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 .";

3. "Ми знайшли обгрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство росії";

4. "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", а саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє"

5. "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував.";

6. "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом";

визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

" Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество других разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий."

Зобов`язати ОСОБА_8 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на веб-сайті uaportal.com про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди із розміщенням наступного спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_27 року на веб-сайті uaportal.com відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства російської Федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_24 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства російської федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті youtube.com, про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди, із зачитуванням наступного тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_24 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, в тому числі, громадянства російської федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суму сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Крім того, 11 вересня 2020 року постановлено додаткове рішення, яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачені та документально підтверджені судові витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн.

Надалі, за результатом розгляду апеляційних скарг відповідача ОСОБА_3 та генерального директора ПрАТ "Телекомпанія "Люкс" Андрейко Р.Б., апеляційні скарги залишено без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року залишено без змін.

Між тим, під час перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу від 26 лютого 2021 року, якою прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 від позовних вимог в частині ОСОБА_8 , а саме:

"Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ІНФОРМАЦІЯ_7 на вебсайті uaportal.com у статті " ІНФОРМАЦІЯ_25" інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

"Топ-чиновник Службы внешней разведки ОСОБА_5 имеет недвижимости на миллионы долларов, родственников-россиян, бизнес в Крыму, и несет ответственность за сотни смертей...

... во время работы в СБУ ОСОБА_6 чрезвычайно интересовался вопросом закупки лекарств. Было установлено, что именно он ответственен за пропажу в Украине лекарств для диализа, вследствие которой погибло порядка 200 украинцев.

... у него есть три дома в Конча-Заспе общей стоимостью в $8 млн, его падчерица летает по маршруту "Одесса-Киева" на чартерном вертолете за $6 тысяч, а у всех его родственников, - российское гражданство."

Зобов`язати ОСОБА_8 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на веб-сайті uaportal.com про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із розміщенням наступного тексту спростування:

" Поширені ІНФОРМАЦІЯ_7 на веб-сайті uaportal.com відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 , як одного з керівників Служби безпеки України, в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства Російської Федерації та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності".

Стягнути з ОСОБА_8 солідарно з ПрАТ ""Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 610 (двадцять чотири тисячі шістсот десять) грн.. 40 коп., в тому числі: - суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 610 (чотири тисячі шістсот десять) грн., 40 коп.; - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн., 00 коп.;

- витрати, пов`язані із проведенням експертного дослідження в сумі 47 000 (сорок сім тисяч) грн., 00 коп."

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2020 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_8 визнано не чинним та закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди закрити, а саме позовних вимог ОСОБА_1 в частині пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_8 .

Під час перегляду рішення суду судом касаційної інстанції у зв`язку із поданими касаційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ "Телекомпанія "Люкс", постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги задоволено частково, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Тому, під час нового розгляду позову ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог та ухвали апеляційного суду 26 лютого 2021 року про прийняття відмови від частини позовних вимог, на вирішенні в суду першої інстанції перебували такі позовні вимоги:

- визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію та підлягає спростуванню, поширену ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" ІНФОРМАЦІЯ_2 на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 " інформацію стосовно нього, а саме:

1) "Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів";

2) "Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих.

… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати.

Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя.

Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала.

Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют.

І займалася цим … саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ";

3) "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії";

4) "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє";

5) "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував";

6) "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом";

- визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію та підлягає спростуванню, поширену ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 , інформацію стосовно нього, а саме:

- " Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий";

- зобов`язати ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується нього, не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" про ухвалене судове рішення у справі за його позовом до ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію із зачитуванням такого тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_38 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 як одного з керівників Служби безпеки України в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства російської федерації, та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності";

- зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується нього, не пізніше 10 днів із дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на вебсайті youtube.com, про ухвалене судове рішення у справі за його позовом до ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію із зачитуванням такого тексту спростування:

"Поширені ІНФОРМАЦІЯ_38 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у програмі "ІНФОРМАЦІЯ_23" відомості про першого заступника голови Служби зовнішньої розвідки України ОСОБА_1 , а саме відомості:

- щодо незаконного втручання ОСОБА_1 як одного з керівників Служби безпеки України в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель та смерті людей;

- щодо вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди;

- щодо наявності в членів родини ОСОБА_1 у власності нерухомого майна загальною вартістю близько 8 мільйонів доларів США;

- щодо наявності у 8 членів родини ОСОБА_1 подвійного громадянства, у тому числі, громадянства російської федерації, та систематичного відвідування ними тимчасово окупованої території АР Крим, є такими, що не відповідають дійсності";

- стягнути з ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь заподіяну йому внаслідок поширення недостовірної інформації моральну шкоду у розмірі 500 000 грн та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену Приватним акціонерним товариством "Телерадіокомпанія Люкс" ІНФОРМАЦІЯ_9 на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 ", інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

"Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів".

"Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих".

"… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати".

"Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала".

"І займалася цим... саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ".

"СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував".

Визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та підлягає спростуванню, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_10 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме:

"…влезший в невероятное количество других разных коммерческих тем".

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання цим судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із зачитуванням вступної та пунктів 1, 2, 4 резолютивної частини цього рішення.

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, що стосується ОСОБА_1 , не пізніше 10 днів із дня набрання цим судовим рішенням законної сили шляхом повідомлення на Інтернет-каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті youtube.com, про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, із зачитуванням вступної та пунктів 1, 3, 5 резолютивної частини цього рішення.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, що дорівнює 1 666,67 грн з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 793,40 грн, витрати на складання висновку експерта в розмірі 15 666,67 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 6 666,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 793,4 грн, витрати на складання висновку експерта в розмірі 15 666,67 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 6 666,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 561,80 грн, витрати на складання висновку експерта в розмірі 15 666,67 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 6 666,67 грн.

В задоволення заяви адвоката Васильняка Р.І. про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Смирнова К.А. звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що визнавши недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію поширену відповідачами інформацію щодо вчинення позивачем протиправних дій із використанням службових повноважень, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог щодо наступних фрагментів інформації:

"Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя".

"Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют."

В обгрунтування такої відмови в оскаржуваному рішенні зазначено, що наведені висловлювання були озвучені ОСОБА_11 , якого не залучено до справи в якості відповідача, авторство відповідачів в цій частині позову матеріалами справи не підтверджено, а тому позов в цій частині не може бути задоволений, оскільки не стосується дій або висловлювань осіб, визнаних відповідачами у справі.

Вважає, такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та суперечать правовим нормам, які підлягали застосуванню до спірних відносин.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_24 року недостовірна інформація про позивача була поширена ПрАТ "ТРК Люкс" на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 ".

Як вбачається зі змісту поширеного сюжету передачі, його автором є ОСОБА_2 (фрагмент з Відеозапису-1 з 26 хв. 58 с. по 27 хв. 09 с.).

ІНФОРМАЦІЯ_4 на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 , у відео із назвою "ІНФОРМАЦІЯ_29)", в якості ще одного автора інформаційного матеріалу про позивача ОСОБА_2 була зазначена ОСОБА_3 (фрагмент Відеозапису-2 з 01 хв. 28 с. по 01 хв. 33 с.).

Отже вважає, що ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними відповідачами як особи, що спільно поширили недостовірну інформацію, тобто вчинили дії, які порушують права позивача, а відтак висновок суду про те, що позов в цій частині не стосується дій відповідачів, не відповідає обставинам справи.

Вказує, що у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року, якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі. З огляду на наведені правові норми та зміст позовних вимог, які полягають у визнанні поширеної Інформації недостовірною та зобов`язанні належних відповідачів її спростувати, відсутні передбачені законом підстави для обов`язкового залучення ОСОБА_12 до участі у справі в якості співвідповідача.

Отже вважає, що при вирішенні справи підлягали застосуванню наведені вище положення пунктів 9, 10, 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року, які судом першої інстанції застосовані не були, що призвело до безпідставної відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Вказує, що суперечать положенням чинного законодавства і висновки суду першої інстанції щодо членів родини (родичів) позивача, в якості яких в поширеному відповідачами сюжеті Передачі визначені 8 осіб, а саме:

цивільна дружина позивача ОСОБА_13 та її діти від першого шлюбу - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ;

чоловік ОСОБА_16 - ОСОБА_17 та його батько і мати;

дружина ОСОБА_18 та його теща, про що зазначено у фрагментах з 16 хв. 00 с. по 17 хв. 50 с., з 20 хв. 30 с. по 21 хв. 15 с. та з 23 хв. 46 с. по 24 хв. 20 с. Відеозапису-1, дослідженого в судовому засіданні.

Зазначає, що позивач не перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживає з ОСОБА_13 , яку вважає своєю дружиною та з якою має спільну дитину - ОСОБА_19 , 2004 року народження.

Як було зазначено у позовній заяві та неодноразово наголошувалося представниками позивача протягом розгляду справи, саме ОСОБА_13 та ОСОБА_20 складають родину (сім`ю) позивача, як за його внутрішнім переконанням, так і відповідно до чинного законодавства, в той час як інші особи, про яких йдеться в сюжеті Передачі , не є членами його родини чи родичами.

Однак, при ухваленні оскаржуваного рішення наведені правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні справи, застосовані не були та за результатами розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про те, що існування відносин позивача з ОСОБА_22 у формі цивільного шлюбу обґрунтовує можливість публіцистичного трактування її близьких родичів як "родини" або "родичів" позивача.

Наголошує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні оцінку наведеним представниками позивача аргументам не надав, мотиви незастосування норм права, на які посилалися представники позивача, не навів, а в обґрунтування свого висновку без посилання на будь-які норми права лише зазначив, що у публіцистичному стилі, який журналісти використовують у своїй професійній діяльності, прийнято вживати терміни "родина" та "родичі" для позначення близьких осіб, навіть якщо ці поняття відрізняються від законодавчо закріплених визначень.

Вважає, що наведені порушення вимог чинного законодавства призвели до помилкового визначення судом першої інстанції кола осіб, які є членами родини (родичами) позивача, що обумовило безпідставне визнання належними більшості наданих відповідачами доказів достовірності поширеної інформації та визнання встановленими обставин, що мають значення для справи, які доведені не були.

Звертає увагу, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною та спростування поширеної відповідачами інформації, висловленої у формі наступних фактологічних тверджень:

"Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії.";

"Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє";

"Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов а во второй - это второй по долэюности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий." суд першої інстанції зазначив про відсутність наданих позивачем доказів її недостовірності та послався на надані відповідачами до суду лист Служби безпеки України №2/Б-13219 від 1 березня 2023 року (далі - Лист СБУ), фотозображення з мережі Інтернет і соціальних мереж та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які, на думку суду, в достатній мірі підтверджують достовірність цієї інформації, однак оцінка судом належності, допустимості та достовірності наведених доказів була здійснена без дотримання встановлених ЦПК України вимог та без застосування норм права, які підлягали застосуванню при вирішенні справи, що підтверджується наступним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 полягають у визнанні недостовірною та спростуванні поширеної відповідачами інформації, яка не відповідає дійсності та порушує особисті немайнові права позивача.

При цьому, у позовній заяві наведені конкретні фрагменти оскаржуваної недостовірної інформації, зокрема щодо наявності у 8 членів родини (родичів) позивача громадянства Російської Федерації, бізнесу на території АР Крим та нерухомості вартістю близько 8 мільйонів доларів США, а також систематичного відвідування ними території АР Крим.

Отже, предметом доказування у справі в цій частині є обставини, що мають відношення саме до зазначеної у позові інформації, яка стосується членів родини та родичів позивача.

Вказує, що надані відповідачами докази достовірності поширеної інформації в цій частині містять відомості, що стосується цивільної дружини позивача - ОСОБА_13 , доньки ОСОБА_13 від першого шлюбу ОСОБА_23 та її чоловіка ОСОБА_24 , а також сина ОСОБА_13 від першого шлюбу ОСОБА_25 , що було встановлено судом та зазначено в оскаржуваному рішенні, однак, як було зазначено раніше, відповідно до чинного законодавства, членами родини (родичами) позивача, з числа осіб, про яких йдеться в поширеному відповідачами сюжеті, є його цивільна дружина ОСОБА_13 та їх спільна дитина - ОСОБА_20

Таким чином, в контексті поширених відомостей будь-яка інформація щодо громадянства, майна, бізнесу чи пересування ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 не є предметом судового розгляду по даній справі, а відтак надані відповідачами на підтвердження цих обставин докази, відповідно до положень ст. 77 ЦПК України, є неналежними, як такі, що не містять інформацію щодо предмету доказування.

Звертає увагу, що в якості доказів достовірності інформації щодо наявності в цивільної дружини позивача - ОСОБА_13 - громадянства Російської Федерації відповідачами надано до суду копію Листа СБУ на адресу народного депутата України ОСОБА_26 щодо розгляду її депутатського звернення та зображення з веб-сайту ord-ua.com, безпідставно визначене представником відповідача, як скан-копія російського паспорту ОСОБА_13 .

Вважає, що у відповідності до положень ст. 78 ЦПК України, якими встановлено критерії допустимості доказів, суд не міг брати до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про статус народного депутата України", депутатське звернення - пропозиція народного депутата, звернена до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян здійснити певні дії, дати офіційне роз`яснення чи викласти позицію з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до підпункту 1.2. резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України N 4-рп/99 від 19.05.1999, вимога чи пропозиція народного депутата України до керівників органів служби безпеки не може бути дорученням щодо перевірки будь-якої інформації про окремих громадян.

Однак вказує, що як вбачається зі змісту Листа СБУ, в порушення наведених вимог законодавства депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_26 №61д/7-2023/33510 від 17 лютого 2023 року було направлене до Служби безпеки України саме для проведення перевірки інформації про окремих громадян, у тому числі про цивільну дружину позивача - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 . При цьому, згідно положень абз. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію", зазначена в Листі СБУ дата народження ОСОБА_13 належить до конфіденційної інформації про фізичну особу.

Наголошує, що згоди на збирання, зберігання, використання чи поширення конфіденційної інформації про себе ОСОБА_13 не надавала.

Вважає, що наведені обставини та положення чинного законодавства безумовно свідчать про одержання Листа СБУ з порушенням встановленого законом порядку, а відтак, відповідно до положень ч. 1 ст. 78 ЦПК України, надана разом із відзивом копія цього листа є недопустимим доказом, який не може бути взятий судом до уваги.

Також вказує, що у Листі СБУ, копія якого надана до суду, не стверджується про громадянство Російської Федерації ОСОБА_13 , як про встановлений факт, а лише повідомляється про наявність в СБУ такої інформації без зазначення джерел її походження (отримання) та конкретного змісту, що не дозволяє об`єктивно встановити дійсні обставини справи та обумовлює недостовірність копії Листа СБУ, як доказу.

Зазначає, що інформація щодо права власності ОСОБА_23 на нерухоме майно не є предметом судового розгляду по даній справі, а відтак надані на підтвердження цих обставин докази не містять інформацію щодо предмету доказування та є неналежними.

В свою чергу, наданий представником відповідача витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.08.2018 дійсно підтверджує право власності цивільної дружини позивача ОСОБА_22 на земельну ділянку та житловий будинок в смт. Козин Обухівського району Київської області, яке з боку позивача ніколи не заперечувалося, однак, відомості щодо вартості нерухомого майна у витязі відсутні, а враховані судом висновки представників відповідача щодо його вартості не містять будь-яких посилань на проведену суб`єктом оціночної діяльності оцінку цієї вартості та ґрунтуються виключно на аналізі вартості нібито аналогічних об`єктів нерухомості, здійсненого самим представником відповідача на підставі даних, наявних в мережі Інтернет.

Також вказує, що відмова у задоволенні позовних вимог в частині визнання недостовірною та спростування поширеної відповідачами інформації:

"розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом" в оскаржуваному рішенні обґрунтована наявністю у висловлюванні певних стилістичних рис публіцистичного стилю з елементами сарказму та порівняння, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про оціночність суджень автора в даному висловлюванні, яке не підлягає спростуванню в силу закону.

При цьому судом були застосовані положення абз. 3 п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року, якими встановлено, що відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Вважає, що наведене судом обґрунтування в повній мірі спростовується згадуваним раніше Висновком експерта, складеним директором Українського бюро лінгвістичних експертних Національної академії наук України, доктором філологічних наук, професором ОСОБА_27 , в якому встановлено висловлення у формі фактологічних тверджень всіх фрагментів інформації, викладених у позовній заяві, як таких, що передбачають принципову можливість підтвердження або спростування та мають реальний, а не уявний або прогнозований характер, що було додатково підтверджено експертом ОСОБА_27 у судовому засіданні під час надання усних пояснень.

Таким чином, висновки суду щодо оціночного характеру наведеної вище інформації не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим застосовані судом положення абз. 3 п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року застосуванню не підлягали.

Також наголошує, що оскаржуване рішення в частині обрання способу спростування недостовірної інформації, не може вважатися обґрунтованим, з огляду на зміст постанови Верховного Суду, обставини справи та положення чинного законодавства.

Вказує, що постановою Верховного Суду скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі, якими, серед іншого, були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 про спростування недостовірної інформації, та справу направлено на новий розгляд.

Вважає, що під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене в постанові, належним чином дослідити наявні у справі докази, дати відповідну правову оцінку оспорюваній інформації, про спростування якої просить позивач, та визначити характер поширеної інформації.

Отже, постанова Верховного Суду не містить обов`язкових для суду під час нового розгляду справи висновків чи вказівок щодо невідповідності способу, у який позивач просить здійснити спростування, змісту поширеної відповідачами інформації.

В якості вказівок Верховного Суду судом першої інстанції були безпідставно визначені викладені в мотивувальній частині постанови доводи, за якими суд касаційної інстанції не погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які дійсно підлягали врахуванню під час розгляду справи, однак не ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи та досліджених доказах з огляду на зазначені у постанові Верховного Суду підстави скасування судових рішень та положення ч. 1 ст. 400 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, під час нового розгляду справи суд першої інстанції зобов`язаний був належним чином дослідити наявні у справі докази, встановити фактичні обставини та, зокрема, вирішити питання щодо відповідності способу, у який позивач просить здійснити спростування поширеної відповідачами інформації, її змісту.

Дослідженим в судовому засіданні Висновком експерта, у тому числі, був встановлений загальний зміст поширеної відповідачами недостовірної інформації, підтверджений експертом під час надання усних пояснень у судовому засіданні, який в повній мірі відповідає змісту тексту спростування, наведеному у позовній заяві.

Будь-яких мотивів відхилення Висновку експерта в цій частині оскаржуване рішення не містить, а відтак вважає, що висновки суду першої інстанції щодо невідповідністю способу, у який позивач просить здійснити спростування, змісту поширеної відповідачами інформації не відповідають обставинам справи.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_2 - адвокат Музичка М.В. також звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано висновки постанови Верховного Суду від 14.12.2022, які стали підставою для скасування судових рішень.

Суд зобов`язав спростувати інформацію щодо державного органу спеціального призначення - СБУ, яка не є стороною у справі.

Суд не дослідив належним чином матеріали справи, а саме Том 5, арк. 127 - 130, 139- 166 арк., що призвело до зобов`язання відповідачів повторно спростувати інформацію та повторно стягнуто судові витрати, які вже були у межах виконавчих проваджень на підставі попереднього рішенням суду та виконані відповідачами у повному обсязі. У зв`язку з наведеним просить вирішити питання повороту виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва в цій справі від 11 листопада 2020 року з метою поновлення прав.

Оскаржувана інформація є суспільно значима, а позивачем є публічна особа. Відсутність у позивача бездоганної ділової репутації до виходу оскаржуваного відео сюжету.

Позивач оскаржує оціночні судження.

ЗМІ є вільними та незалежними під час обрання форми і змісту поширення інформації. Вони особисто, на власний розсуд і відповідальність вирішують, яку кількість інформації, про які факти, які оцінки та узагальнення навести і в якій формі це подати аудиторії.

Публікація була спрямована не на підрив репутації позивача, а на поширення дискусії на тему, яка становила інтерес для громадськості.

Позивачем не встановлено поширювача оскаржуваної інформації (не надано жодних доказів, хто є власником веб-сайту).

Позивач не довів всі обставини-складові делікту, які зазначено у п.15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 року.

Стягнуто моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень без посилання на докази та відсутності таких доказів.

Звертає увагу, також, що дана справа має всі ознаки SLAPP-позовів. (Strategic Litigation Against Public Participation) - це судові позови, які використовуються для тиску на людей чи організації, що висловлюють свої погляди чи беруть участь у громадських акціях. Ці позови часто мають на меті залякати та придушити громадську активність, намагаючись змусити людей мовчати чи відмовлятися від своїх позицій. Практики SLAPP- позовів також часто використовуються для тиску на журналістів та правозахисників.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_3 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також просить вирішити питання повороту виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва в цій справі від 11 листопада 2020 року з метою поновлення прав відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року суд визнав недостовірною інформацію, яка не підлягає спростуванню та доказуванню на правдивість (оціночні судження).

Не врахував, що позивачем не надано доказів недостовірності оспорюваної інформації та наявності немайнової шкоди внаслідок поширення оспорюваної інформації.

Не врахував висновки постанови Верховного Суду від 14.12.2022, які стали підставою для скасування попередніх судових рішень.

Зобов`язав спростувати інформацію щодо державного органу спеціального призначення - СБУ, яка не є стороною у справі.

Стягнув моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень на користь суб`єкта владних повноважень, без посилання на докази та за відсутності таких доказів.

Не врахував, що оскаржувана інформація є суспільно значима, позивачем є публічна особа, а відповідачами журналісти.

У порушення вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України повторно стягнув судові витрати у повному обсязі, а позов задоволено частково.

Не дослідив належним чином матеріали справи, а саме Том 5, арк. 127 - 130, 139- 166 арк., що призвело до зобов`язання відповідачів повторно спростувати інформацію, що вже було у повному обсязі виконано у межах виконавчих проваджень на підставі попереднього рішенням суду.

Не врахував, що ЗМІ є вільними та незалежними під час обрання форми і змісту поширення інформації. Вони особисто, на власний розсуд і відповідальність вирішують, яку кількість інформації, про які факти, які оцінки та узагальнення навести і в якій формі це подати аудиторії. Не врахував численну практику Верховного Суду у дифамаційних спорах. Не врахував, що розслідування спрямоване не на підрив репутації позивача, а на поширення дискусії на тему, яка становила інтерес для громадськості.

Не врахував, що позивачем не встановлено поширювача оскаржуваної інформації (не надано жодних доказів, хто є власником веб-сайту).

Не врахував, що позивач не довів всі обставини-складові делікту, які зазначено у п. 15 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009.

Крім того, не погоджуючись із указаним рішенням представник Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс" - Марушевський Д.Л. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також просить вирішити питання повороту виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва в цій справі від 11 листопада 2020 року з метою поновлення прав відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач зобов`язаний належними та допустимими доказами підтвердити факт існування відповідного ефіру з Оспорюваною інформацією. В той же час, єдиним доказом існування відповідного ефіру з Оспорюваною інформацією є певний запис на оптичному диску, наданий позивачем як додаток до позову, який позивач вважає своїм записом ("власними технічними засобами") з копією відеозапису, що розміщується на веб-сторінці Youtube ефіру "ІНФОРМАЦІЯ_37".

Вказує, що позивачем не зазначено про джерело отримання, фіксації та запису на оптичний диск спірного відеозапису, у кого міститься оригінал відеозапису та не засвідчено копію електронного доказу електронним цифровим підписом. Відсутні у матеріалах справи й докази, що обліковий запис на ресурсі "YouTube", через який було розміщено відеосюжет, контролюється/адмініструється телевізійним каналом "ІСТV". За таких обставин правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги в частині визнання інформації недостовірною та такою, яка порочить гідність позивача, задоволенню не підлягають".

Вважає, що оскільки предметом дослідження експерта у даній справі є питання права, враховуючи, що в цій справі суд має достатньо доказів та інформації необхідної для самостійного надання оцінки Оспорюваній інформації (відсутня необхідність в спеціальних знаннях), керуючись імперативними нормами ст. 102, 103 ЦПК України, констатує, що експертиза в цій справі не має певної переважаючої сили над іншими доказами сторін, не виконує функції саме експертизи в судових справах.

27 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому вони просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Вказують, що оскаржувані фрагменти не були поширені жодним із відповідачів у справі, а належать третій особі, яка не була залучена до справи належним чином. Отже, відсутні правові підстави задоволення позову в частині наступних фрагментів: "Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя. "Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют."

Апелянт ОСОБА_1 вважає, що суперечать положенням чинного законодавства висновки суду першої інстанції щодо членів родини (родичів) позивача, в якості яких визначено 8 осіб, однак у публіцистичному стилі, який журналісти використовують у своїй професійній діяльності, прийнято вживати терміни "родина" та "родичі" для позначення близьких осіб, навіть якщо ці поняття відрізняються від законодавчо закріплених визначень. Журналісти не зобов`язані використовувати юридичні терміни у своїх роботі. Окремо варто звернути увагу, що відповідачі на основі проаналізованих соціальних мереж прийшли до висновку про родинні стосунки зазначених осіб. Для прикладу, у соціальній мережі "Інстаграм" ОСОБА_14 називає ОСОБА_28 "милий братик" (фрагмент відео на 16 хв.36 с.), а сам ОСОБА_20 у коментарі під фото ОСОБА_18 називає його братом (фрагмент відео на 16 хв.45 с.). Також, у соціальній мережі "Вконтакті" під фото ОСОБА_16 залишає коментар "горджуся сестрою" ОСОБА_41

Наголошує, що позивачем не доведено безпосереднього негативного впливу оспорюваної інформації на його ділову репутацію, не надано доказів на підтвердження факту порушення особистих немайнових прав такою інформацією. При цьому, позивач не довів того факту, що зазначені у розслідуванні особи не є родичами позивача, не надавши на підтвердження своїх вимог жодного доказу, при цьому, самі лише пояснення про відсутність таких родинних відносин є непереконливими, а власне тлумачення норм законодавства є помилковим. Натомість, заперечуючи проти позову, відповідачі надали відповідні докази, що ґрунтувалась на дослідженні соціальних мереж та публічних реєстрів, відповідні листи та відповіді, які позивачем не спростовано.

Апелянт ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману, коли стверджує, що відсутність повідомлення про підозру у вчиненні державної зради доводить факт відсутності російського громадянства у цивільної дружини позивача. Наявність паспорту рф і вчинення державної зради можуть, але не обов`язково завжди є взаємопов`язаними і взаємозалежними, тобто можуть існувати як два окремих самодостатніх факти. Можна мати російський паспорт і не вчинити державної зради, а можна навпаки вчинити державну зраду із паспортом будь-якої іншої країни. Таким чином відсутність у людини вироку за статтею про державну зраду - жодним чином не виключає наявність у неї російського паспорту.

30 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли відзиви на апеляційні скарги ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від представника ОСОБА_1 - адвоката Смирнової К.А., в яких вона просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення в частині задоволених вимог залишити без змін.

Вказує, що не заслуговують на увагу аргументи апелянтів щодо відсутності доказів уповноваження позивача представляти інтереси Служби безпеки України, оскільки позивач звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового права, як фізична особа, права якої були порушені внаслідок поширення відповідачами недостовірної негативної інформації про нього особисто.

Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недостовірною поширеної відповідачами Інформації не стосуються змісту сюжету передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" в повному обсязі. У позовній заяві наведені конкретні фрагменти Інформації негативного характеру, що стосуються безпосередньо ОСОБА_1 , зокрема твердження щодо вчинення позивачем злочинів, які полягали у незаконному втручанні в діяльність суб`єктів державних закупівель медичних препаратів для діалізу, яке призвело до призупинення цих закупівель і смерті людей, а також вимагання та отримання від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів незаконної винагороди, які не відповідають дійсності та принижують честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Отже, предметом доказування у цій справі є обставини, що мають відношення саме до інформації, наведеній у позовній заяві, а відтак, під час оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд першої інстанції цілком обґрунтовано виходив з характеру, змісту та форми поширення саме цієї інформації.

За результатами оцінки змісту інформації судом було встановлено, що інформація містить відомості про вчинення позивачем злочинів, а саме про його причетність до отримання незаконних доходів від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів та незаконного втручання в їх діяльність, що в повній мірі підтверджується Висновком експерта.

Наведені в апеляційних скаргах аргументи щодо відсутності в оспорюваній інформації визначень "злочин" чи посилань на статті Кримінального кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки навіть без використання формулювань, передбачених Кримінальним кодексом України, зміст інформації є в повній мірі зрозумілим та достатнім для висновку про те, що в поширеному відповідачами сюжеті стверджується про вчинення позивачем конкретних кримінальних правопорушень.

Зазначає, що експертне дослідження було проведено належною експертною установою, належним експертом та у повній відповідності до вимог діючого законодавства, що спростовує твердження апелянтів про недопустимість Висновку експерта, як доказу.

Крім того, Висновок експерта за результатами досліджень, зроблених під час проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, не є правовою кваліфікацією фрагментів поширеної інформації, а є констатацією об`єктивного змісту дослідженої інформації з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

Наведене в повній мірі підтверджується змістом Висновку експерта, який не містить жодної правової кваліфікації та в якому за результатами проведеного дослідження експертом зазначається наявність саме лінгвістичних підстав констатувати, що інформацію про позивача виражено у формі фактологічних тверджень.

При цьому, у відповідності до вимог п. 19 Постанови Пленуму ВСУ, характер поширеної відповідачами інформації визначив саме суд, який за результатами її аналізу дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактологічних тверджень, про що зазначив в оскаржуваному рішенні.

Вважає, що суперечать фактичним обставинам справи наведені в апеляційних скаргах твердження щодо не доведення позивачем факту завдання внаслідок поширення інформації шкоди його особистим немайновим правам, який, з огляду на зміст цієї інформації та положення чинного законодавства, був в повній мірі доведений наданими позивачем належними, допустимими та достовірними доказами. Оскільки, досліджений судом першої інстанції компакт-диск з відеозаписом програми "ІНФОРМАЦІЯ_23" підтверджує поширення відповідачами інформації, яка, серед іншого складається з фактичних тверджень про вчинення позивачем дій, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до честі, гідності чи ділової репутації.

Отже, негативний характер інформації прямо встановлений наведеними положеннями законодавства та на переконання позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки поширена інформація вочевидь спрямована на створення у необмеженого кола осіб негативної оцінки особистості позивача як людини, громадянина та учасника суспільних відносин, а також негативної оцінки його ділових та професійних якостей.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Васильняк Р.І. просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" - адвокат Марушевський Д.Л. просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Музичка М.М. просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представника позивача ОСОБА_1 - адвокати Безуєвський Ю.М. та Смирнова К.А. просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з урахуванням наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повноі всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами була поширена інформація, яка стосується позивача та носить стверджувальний характер, вказуючи на факти та події, які, на думку відповідачів, мали місце. Зазначена інформація має фактологічний характер, оскільки передбачає можливість її перевірки та підтвердження або спростування, що підтверджується наданим суду висновком експерта, а тому, враховуючи встановлені судом обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до честі, гідності та недоторканності ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд дійшов висновку про визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, інформацію, поширену відповідачами в ефірі телеканалу "24" та на інших медіа-ресурсах, оскільки вона містить фактичні твердження про вчинення позивачем протиправних дій із використанням службових повноважень, які мають ознаки злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

Ураховуючи встановлені судом обставини, а також баланс прав на свободу слова, на повагу до честі, гідності та недоторканності ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію, інформації, поширеної відповідачами в ефірі телеканалу "24" та на інших медіа-ресурсах, оскільки вона містить фактичні твердження про вчинення позивачем протиправних дій із використанням службових повноважень, які мають ознаки злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України.

Ця інформація, на переконання суду першої інстанції, була поширена без надання доказів, що підтверджують такі обвинувачення, що суперечить принципу презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України.

Однак щодо частини висловлювання "Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют" а також частини "Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя" судом було вказано, що вона озвучена особою, ідентифікованою на відео як ОСОБА_30 , яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, оскільки авторство відповідачів в цій частині позову не підтверджено матеріалами справи, а тому суд вважав, що ця частина позовних вимог не може бути задоволена, оскільки не стосується дій або висловлювань осіб, визначених відповідачами у справі.

Щодо частини вимог, які стосуються визнання недостовірною та спростування інформації, контекст якої зводиться до наявності у родичів позивача подвійного громадянства, реєстрації прав власності на дороговартісні об`єкти нерухомого майна, відвідування анексованого Криму та ведення бізнесу за кордоном, суд зазначив, що використання журналістами таких термінів є оцінкою характеру рідства зазначених осіб із позивачем і не суперечить прийнятним стандартам публіцистичного стилю.

Однак, фразу "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував" суд вважав слід визнати такою, що підлягає спростуванню, оскільки вона створює хибне враження про те, що набуття майна зазначеними особами стало наслідком дій позивача. Автори висловлювання пов`язують це майно із нібито неправомірною діяльністю позивача, яка, за їх переконанням, мала на меті незаконне збагачення через його службову діяльність.

Водночас суд в оскаржуваному рішенні вказав, що матеріалами справи не підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та набуттям майна його родичами, а також не доведено фактів неправомірної діяльності позивача, що ставить під сумнів достовірність такого твердження. У зв`язку з цим інформація, викладена в зазначеному висловлюванні, не відповідає дійсності та підлягає спростуванню як така, що порушує права позивача на захист його честі, гідності та ділової репутації.

Щодо спростування інформації, контекст якої зводиться до відвідування особами АР Крим, суд першої інстанції зазначив, що у цій справі жодна зі сторін не надала достатніх доказів для підтвердження або спростування фактів відвідування АР Крим, таких як офіційні довідки про перетин кордону. Суд вказав, що відвідування АР Крим імовірно мало місце, якщо інше не буде доведено. Таким чином, твердження в оспорюваному матеріалі не підлягають спростуванню, оскільки стороною позивача не спростовано їхню правдивість.

Також суд першої інстанції вважав, що позов про визнання недостовірною та спростування інформації в чистині висловлювань "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство росії", "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", а саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє" слід залишити без задоволення, оскільки у матеріалах справи міститься лист голови Служби безпеки України від 01.03.2023 р. № 2/Б-132/9, який суд визнав належним доказом. Цей лист підтверджує достовірність інформації щодо наявності громадянства російської федерації у певних осіб.

Висловлювання "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом" суд вважав, оціночним судженням, оскільки такі висловлювання мають певні стилістичні риси публіцистичного стилю з елементами сарказму та порівняння, та служать для емоційного впливу на аудиторію, хоча і сприйняття цього висловлювання залежить від контексту.

Щодо висловлювання, яке було оголошено відповідачем 2 у "ІНФОРМАЦІЯ_30", а саме: " Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий", суд вважав, що зазначена інформація не підлягає визнанню недостовірною. Зокрема, суд врахував фактологічний характер зазначених тверджень, можливість їх підтвердження або спростування, а також відсутність доказів, які б свідчили про їхню недостовірність.

Однак, суд визнав доведеними підстави для визнання фрази "влезший в невероятное количество разных коммерческих тем" недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_1 до здійснення іншого роду діяльності, крім виконання обов`язків, пов`язаних із його посадою на той час. Зазначене твердження не ґрунтується на підтверджених фактах, що робить його таким, що вводить в оману та може завдати шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача.

Тому, суд вважав, що позов ОСОБА_1 щодо визнання інформації недостовірною підлягає частковому задоволенню, з огляду на наведені підстави.

Щодо частини позовних вимог про зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, суд вважав, що вони також підлягають частковому задоволенню. При цьому суд керувався вказівками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.12.2022 за № 752/9138/19, де зазначено про необхідність надання оцінки обраного позивачем способу спростування недостовірної інформації відповідачами на предмет відповідності змісту тієї інформації, яку просив спростувати позивач".

Колегія апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час очолював різні підрозділи Служби безпеки України, а у період з 2015 року до травня 2017 року - Головне управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України.

ІНФОРМАЦІЯ_38 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" здійснено трансляцію програми (передачі) "ІНФОРМАЦІЯ_23".

Автором передачі є ОСОБА_2 (фрагмент з Відеозапису 1 з 26 хв. 58 с. до 27 хв. 09 с.).

Сюжет передачі на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" містить (фрагменти Відеозапису 1):

1) фрагмент № 1 з 6 хв. 10 с. до 6 хв. 26 с. - "Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів";

2) фрагмент № 2 з 8 хв. 04 с. до 9 хв. 02 с. - "Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих.

… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати.

Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя.

Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала.

Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют.

І займалася цим … саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ";

3) фрагмент № 3 з 22 хв. 27 с. до 22 хв. 35 с. - "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії";

4) фрагмент № 4 з 25 хв. 31 с. до 25 хв. 40 с. - "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє";

5) фрагмент № 5 з 25 хв. 53 с. до 26 хв. 00 с. - "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував";

6) фрагмент № 9 з 26 хв. 01 с. до 26 хв. 05 с. - "розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом".

ІНФОРМАЦІЯ_2 на каналі "ІНФОРМАЦІЯ_11", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 , поширений відео сюжет передачі з назвою "ІНФОРМАЦІЯ_29)". ОСОБА_2 як ще одного автора інформаційного матеріалу зазначив ОСОБА_3 (фрагмент Відеозапису-2 з 01 хв. 28 с. до 01 хв. 33 с.).

Вказане відео містить висловлювання ОСОБА_31 "Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий" (фрагмент Відеозапису-2 з 34 хв. 19 с. до 35 хв. 02 с.).

На підтвердження позовних вимог позивач надав суду компакт-диск, на якому містяться три відеофайли, а саме: 1) запис передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 " під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_31 "; 2) відеозапис під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_32".

Частиною першою статті 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до статті 275 ЦК Українизахист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, зокрема, спростування недостовірної інформації (стаття 277 ЦК України).

За змістом статті 201 ЦК Україниособистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

У постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що при розгляді справ зазначеної категорії підлягає встановленню юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, поданого на захист ділової репутації, що включає сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

На підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації" було виключено частину третю статті 277 ЦК України, яка передбачала, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. З урахуванням наведеного не можуть застосовуватися положення постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" в частині абз. 6 п. 15, згідно з якими негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності) та п. 18, згідно з яким обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Отже, для позивача діє загальний тягар доведення позову: 1) факту поширення недостовірної інформації та 2) недостовірність цієї інформації. Такі висновки відповідають висновкам, що викладені у постановах КЦС ВС: від 25.05.2018 у справі №188/1367/15; від 04.07.2018 у справі № 761/7795/17; від 09.09.2020 у справі 688/1505/18. Тому, встановлення обставини, що певна інформація є негативною для позивача, не є самостійною підставою для задоволення позову за відсутності всіх складових, які визначають юридичний склад правопорушення.

Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Обставина поширення спірної інформації відповідачами, яка входить до предмета доказування у відповідній справі, була правильно встановлена судом першої інстанції як така, що була поширена.

Як було встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_24 року ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23 ", яка вийшла в ефір о 21.30 год. на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37", була здійснена трансляція спірного сюжету. У підтвердження поширення передачі був наданий компакт-диск із копіями відеозапису під заголовком "Бізнес на органах, Наші гроші" на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_13 ", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_15 , відеозапису під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_33)" на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та відеозапису під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_16 (2018.10.01)" на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_11 ", зареєстрованому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_8 за URL-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_17 .

Поряд із вказаним, даний сюжет був поширений у мережі Youtube за різними Youtube-каналами. У підтвердження поширення спірної інформації у мережі Інтернет були додані до позову копії скрін-шотів (роздруківок) з веб-сайту uaportal.com із статтею " ІНФОРМАЦІЯ_34 " та з вебсайту ІНФОРМАЦІЯ_8 із відеозаписом під заголовком " ІНФОРМАЦІЯ_35" на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_13 ", відеозаписом під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_33)" на каналі " ІНФОРМАЦІЯ_11 " та відеозаписом під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_36)".

Колегія апеляційного суду відхиляє доводи ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" про недоведеність належними та допустимими доказами факту існування відповідного ефіру з оспорюваною інформацією.

Наданим стороною позивача доказом існування відповідного ефіру з оспорюваною інформацією є певний запис на оптичному диску, наданий як додаток до позову, який позивач вважає своїм записом ("власними технічними засобами") з копією відеозапису, що розміщується на веб-сторінці Youtube ефіру "ІНФОРМАЦІЯ_37".

Так само є безпідставними доводи ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" про те, що позивачем не зазначено про джерело отримання, фіксації та запису на оптичний диск спірного відеозапису, у кого міститься оригінал відеозапису та не засвідчено копію електронного доказу електронним цифровим підписом, відсутні у матеріалах справи й докази, що обліковий запис на ресурсі "YouTube", через який було розміщено відеосюжет, контролюється/адмініструється телевізійним каналом "ІСТV".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

За статтею 59 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" (яка була чинна на час поширення спірної інформації) телерадіоорганізація, зокрема, зобов`язана: а) дотримуватися законодавства України та вимог ліцензії; в) поширювати об`єктивну інформацію.

Поширенням інформації вважається опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до змісту статті 48 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" кожна телерадіоорганізація-ліцензіат зобов`язана вести журнал обліку передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій). У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі; назва і тема передачі; прізвище авторів і ведучих передачі; мова передачі. Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому. Усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов`язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагмента програми чи передачі або надати копію запису фрагмента з відповідною оплатою.

Однак звернення громадянина або юридичної особи до телерадіоорганізації зі скаргою в порядку статті 64 Закону України "Про телебачення та радіомовлення" не є обов`язковою передумовою звернення до суду за захистом недоторканості ділової репутації, адже передбачає право, а не обов`язок особи на звернення до телерадіоорганізації зі скаргою щодо змісту відповідних програм та передач та, відповідно, на отримання копії запису фрагмента зі спірної інформацією. Право на судовий захист ділової репутації не залежить від того, чи скористалися громадянин чи юридична особа правом вимагати від телерадіоорганізації спростування недостовірної інформації в позасудовому порядку.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (провадження № 12-52гс21).

Тому сплив установленого законом 14-денного строку зберігання трансльованої передачі та незвернення заявника до телерадіоорганізації протягом цього строку з відповідною (відповідними) вимогою (вимогами) у порядку частин третьої, п`ятої статті 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" про спростування недостовірної інформації та/або про надання копії запису фрагмента передачі не позбавляє його можливості захистити свої права у судовому порядку з дотриманням принципу змагальності сторін, суть якого полягає, зокрема, в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (пункт 5 частини третьої статті 2, частина третя статті 12 та частина перша статті 81 ЦПК України).

Водночас законодавство, що регулює відносини, пов`язані з поширенням недостовірної інформації шляхом передання її по радіо, телебаченню, не передбачає, що докази поширення такої інформації (докази транслювання чи ретранслювання телерадіоорганізацією передачі зі спірною інформацією) можуть бути отримані виключно в порядку, передбаченому Законом України "Про телебачення і радіомовлення".

Відповідно до змісту вказаних норм, для досягнення мети здійснення судового розгляду, позивач має право надати або відеозапис, отриманий у порядку статті 64 Закону України "Про телебачення і радіомовлення", або відеозапис з електронного інтернет-джерела (електронної платформи), на якому (якій) розміщено відеоролик. Якщо особа не має такого запису і надає копію, отриману з інших джерел, відповідно до частини шостої статті 95 ЦПК України суд може витребувати відеозапис за наявності сумніву у відповідності поданого відеозапису оригіналу. Якщо відеозапис не зберігся взагалі, то сторони мають право доводити факти порушеного права у справі будь-якими доказами.

Як слідує із матеріалів справи, інші відповідачі оспорюють вимоги позову саме по суті спору, жодним чином не заперечують наявності факту поширення спірної інформації. Так само, відповідач ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" жодних доказів у спростування поширення спірної інформації шляхом трансляції сюжету на телеканалі та у подальшому розміщення в мережі Інтернет не надав. Судом також врахована та обставина, що після звернення позивача з позовом спірна інформація залишається доступною для перегляду для необмеженого кола осіб.

З урахуванням наведеного, колегія апеляційного суду не вбачає підстав для врахування судової практики, що наведена відповідачами, як така, що нерелевантна до цієї справи, оскільки у наведених відповідачами справах судами не було встановлено факту поширення інформації, відповідачі не визнавали факту поширення інформації і така інформація не була доступна для ознайомлення взагалі під час розгляду справи.

Інших доводів, які могли б бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності телерадіокомпанії, відповідачем не наведено.

Колегія апеляційного суду також не може визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача в частині незгоди із рішенням, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо спростування інформації у виді висловлювань: "Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют", а також частини "Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя" з тих підстав, що така інформація озвучена особою, ідентифікованою на відео як ОСОБА_30 , яка не залучена до участі у справі в якості відповідача.

У справі про захист честі і гідності належними відповідачами можуть бути як телекомпанія, так і автор інформації. Телекомпанія відповідає за поширення, а автор - за створення і поширення недостовірної інформації, яка принижує честь і гідність особи. При пред`явленні позову не до всіх відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи та без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, який пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені в ньому. При цьому за клопотанням позивача у разі неможливості розгляду справи без участі співвідповідача чи співвідповідачів у зв`язку з характером спірних правовідносин (наприклад під час розгляду справ про захист гідності, честі та ділової репутації за участю засобів масової інформації) суд залучає його чи їх до участі у справі. Таким чином, незалучення до участі у справі автора висловлювання не свідчить, що телекомпанія є неналежним відповідачем по відношенню до цих вимог позову, оскільки відповідає за поширення інформації.

Ураховуючи наведене, спірні указані фрази підлягають також перевірці, щодо відповідності юридичного складу правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, а саме,чи поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача.

На необхідність перевірки відповідної складової також звертав увагу суд касаційної інстанції у цій справі.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , зокрема, просив, визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність і ділову репутацію та підлягає спростуванню, поширену ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" ІНФОРМАЦІЯ_38 року на телевізійному каналі "ІНФОРМАЦІЯ_37" у передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23", таку групу інформації:

1) "Два роки тому у закупівлю цих препаратів втрутилася СБУ. Втрутилася так, що зупинила її на кілька місяців. Усе відбувалося під гаслом боротьби за чесну конкуренцію, а закінчилося дефіцитом препаратів і смертями пацієнтів"

2) "Для посилення психологічного ефекту з`явилися й кримінальні провадження про змову на тендерах, мовляв, медичні чиновники змовилися з постачальником тих препаратів, якими лікувалися найбільше хворих.

… і листами, і провадженнями СБУ боролася не за тендери, а за хабарі, бо справи з`явилися після того, як фірма відмовилася платити спецслужбі відкати.

Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя.

Не секрет, що роками фармбізнес в Україні "доїв" бюджет і "косив" від податків за допомогою офшорних схем, а СБУ, яка ці схеми знала і бачила, роками "доїла" фармбізнес - заробляла на тому, що ці схеми не чіпала.

Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют.

І займалася цим … саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ".

Суд першої інстанції, визнаючи вказану інформацію недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , не звернув уваги на те, що вказана інформація не стосується безпосередньо позивача, а має відношення до діяльності Служби безпеки України, прізвище позивача згадується лише у висловлюванні "І займалася цим … саме економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ", у якому йде узагальнена мова про структурний підрозділ Служби безпеки України, а не про конкретних його працівників, та подається загальновідома та достовірна інформація про те, що ОСОБА_1 займав посаду начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Службу безпеки України" Служба безпеки України (далі - СБУ) - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст.ст. 46, 47 ЦПК України СБУ має статус юридичної особи, відтак має самостійну процесуальну правоздатність та дієздатність.

У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи.

Якщо позов пред`явлений не всіма особами, яким належить таке право, суд не вправі залучати таких осіб до участі у справі як співпозивачів, оскільки згідно з принципом диспозитивності особа, якій належить право вимоги, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Див. постанову Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 522/16923/16-ц (провадження № 61-29689св18)

В той же час, як слідує із змісту обґрунтувань цього позову та доводів апеляційної скарги позивач подав його до суду саме на захист своїх інтересів, а не інтересів СБУ.

Як убачається із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд задовольняючи позовні вимоги у наведеній частині керувався висновком експерта від 10.12.2018 № 056/384, складеного експертом - директором Українського бюро лінгвістичних експертних НАН України доктором філологічних наук, професором ОСОБА_27., яким зроблено висновок про те, що поширена інформація (у відповідній частині (окресленій групі інформації)) стосується позивача та вказує на його причетність до описаної протиправної діяльності.

Проте, колегія апеляційного суду не може погодитись із наявністю підстав для врахування висновку експерта у відповідній частині з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

При цьому, як передбачено ст. 110 цього Кодексу, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 було затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі по тексту Інструкція №53/5). Відповідною Інструкцією визначено, що лінгвістична експертиза мовлення є підвидом криміналістичної експертизи.

Згідно з Інструкцією №53/5 затверджено також науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, відповідно до яких у межах лінгвістичної експертизи мовлення проводяться авторознавчі та сематико-текстуальні дослідження.

Основним завданням авторознавчої експертизи є ідентифікація автора тексту.

Семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.

Об`єктом семантико-текстуальної експертизи може бути як текст (промова), так і його (її) фрагменти, окремі висловлювання, слова, написи, текстові відтворення усного мовлення тощо. Якщо постає завдання здійснити семантико-текстуальну експертизу усномовленнєвого повідомлення (промови, висловлювання), то замовник цієї експертизи разом із цифровим (чи аналоговим) записом промови має надати дослівне текстове відтворення її змісту (стенограму), зроблене власними засобами.

Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.

Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), погрозу, пропозицію, обіцянку або надання, прийняття, спонукання до надання будь-якої вигоди (вказується, яких саме дій) тощо на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

У науково-методичних рекомендаціях також наведено орієнтовний перелік питань, що вирішуються у межах семантико-текстуальної експертизи, серед яких зокрема:

Чи міститься у тексті, повідомленні, промові інформація позитивного або негативного характеру щодо певної фізичної або юридичної особи?

Чи є висловлювання, в яких міститься інформація негативного характеру щодо певної особи (фізичної або юридичної), фактичними твердженнями або оцінними судженнями?

Як убачається із змісту питань, які були поставлені на розгляд експерта, експерту були запропоновані питання за номерами 1 та 2 наступного змісту:

Чи містять відеозапис телевізійної передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" від ІНФОРМАЦІЯ_9 та відео "ІНФОРМАЦІЯ_39)" від ІНФОРМАЦІЯ_10, надані для експертизи, інформацію про причетність ОСОБА_32 до отримання незаконних доходів від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів?

Якщо відеозапис телевізійної передачі "ІНФОРМАЦІЯ_23" та відео "ІНФОРМАЦІЯ_39)" від ІНФОРМАЦІЯ_10, надані для експертизи, містять інформацію про причетність ОСОБА_32 до отримання незаконних доходів від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів, у якій формі її висловлено: фактичного твердження чи оціночного судження?

Тобто, відповідні питання взагалі виходять за межі обставин, що підлягають встановленню у відповідній частині оспорюваної інформації. Так, спірна інформація стосується діяльності СБУ, а експерт надавав відповідь щодо ОСОБА_33 до отримання незаконних доходів від суб`єктів державних закупівель медичних препаратів. При цьому експерт надавав оцінку не тільки оспорюваним фразам, а й іншій інформації, яка міститься в інших фразах, які позивач не просив спростовувати, вважаючи, що важливого значення набуває загальний контекст повідомлення, яким автор тексту позиціонує окремі частини висловлення на шкалі "позитив-негатив". В дослідній частині також експерт зауважує, що надає висновок у контексті наявності негативної інформації про особу в тексті.

Однак, як уже було зазначено у цій постанові частину третю статті 277 ЦК України, яка передбачала, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного, виключено на підставі Закону № 1170-VII від 27.03.2014 року

Відтак, сам факт наявності негативної для позивача інформації не є самостійною підставою для визнання такої інформації поширеної саме про особу позивача.

За таких обставин колегія апеляційного суду не може визнати висновок експерта у відповідній частині таким, що доводить поширення спірної інформації як такої, що стосується особи позивача. Тому перевірка на достовірність інформації, яка не стосується позивача, не входить до предмету встановлення у цьому спорі. Відтак, у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити, оскільки лише частина останнього речення, а саме: ".... економічна контррозвідка СБУ, котру два роки очолював ОСОБА_6 ", стосується позивача та подається як загальновідома та достовірна інформація про те, що ОСОБА_1 займав посаду начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки Служби безпеки України. Решта речень, що складають спірну інформацію, не стосується особи позивача, оскільки містить узагальнену інформацію про структурний підрозділ Служби безпеки України та СБУ в цілому.

Так само фрази "Вместо того, чтобы пресекать эти схемы, они их курируют", а також "Им очень важно было показать другим дистрибьютерам, что не платить нельзя" насамперед не підлягають перевірці на достовірність з тих підстав, що така інформація не стосується особи позивача, а не лише з тих підстав, що така інформація озвучена особою, що не була залучена до участі у справі, за наявності у складі сторін ПрАТ "Телекомпанія Люкс", який поширив таку інформацію.

ЄСПЛ наголошував, що для того, аби втручання в право на свободу вираження поглядів було пропорційним законній меті захисту репутації інших осіб, необхідним елементом є існування об`єктивного зв`язку між оскаржуваним твердженням та особою, яка подала позов про захист честі та гідності. Простих особистих припущень чи суб`єктивного сприйняття публікації як наклепу недостатньо, аби встановити, що відповідна особа безпосередньо постраждала від публікації. В обставинах конкретної справи має існувати щось, аби змусити пересічного читача відчути, що твердження безпосередньо стосується конкретного позивача, або що він або вона були піддані критиці (рішення у справі "Куніцина проти Росії" (Kunitsyna v. Russia), заява № 9406/05, пункти 42 і 43, від 13 грудня 2016 року).

Відтак доводи апеляційних скарг відповідачів щодо безпідставного задоволення судом першої інстанції позовних вимог у наведеній частині слід визнати обґрунтованими та доведеними.

Інші фрази, які позивач просив спростувати, безспірно стосуються особи позивача тайого родичів, що також відповідає висновку експерта від 10.12.2018 року за №56/384 у відповідній частині, а саме фрази:

1) "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії.";

2) "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє";

3) "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував.";

4) "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом";

5) "Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий".

Тому відповідна інформація підлягає перевірці на предмет того, чи є ці фрази судженням, чи твердженням, та чи є така інформація достовірною.

Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Таким чином, одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до постанови ВС від 22.03.2023 у справі № 201/10963/21 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що лінгвістична експертиза не є обов`язковою в таких категоріях справ, оскільки здійснення висновку щодо наявності в поширеній інформації оціночних суджень чи фактичних тверджень належить до виключної компетенції суду.

Встановлення фактів та розмежування фактів і оціночних суджень відноситься до компетенції суду і не може передаватись на вирішення експертам. На цьому також неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема, у справах "Дмітрієвський проти Росії" (Dmitriyevskiy v. Russia), заява № 42168/06, п. п. 112-116, від 03.10. 2017, та "Марія Альохіна та інші проти Росії" (Mariya Alekhina and Others v. Russia), заява № 38004/12, п. п. 262-264, від 17.07.2018.

З огляду на наведене, колегія апеляційного суду не може керуватися висновком наданого позивачем експерта стосовно встановлення фактів та розмежування фактів і оціночних суджень, оскільки це відноситься до компетенції суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони позивача щодо незгоди з висновками суду першої інстанції щодо членів родини (родичів) позивача, (які містяться у всіх наведених фразах) в якості яких в поширеному відповідачами сюжеті визначені 8 осіб, апеляційним судом встановлено, що такі доводи апеляційної скарги ґрунтуються на незастосуванні судом першої інстанції до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, яка визначає коло осіб, що складають сім`ю.

Проте колегія апеляційного суду не може визнати їх обґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України цей кодекс визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до ст. 2 цього кодексу Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

За таких обставин, у Сімейному кодексі України визначені правовідносини, які регулюються його нормами, до яких не віднесено правовідносини, що склалися між позивачем, телекомпанією та авторами (ведучими) телепередачі.

Апелянт ОСОБА_1 обґрунтовує свої доводи у відповідній частині також тим, що він не визнає перелічених осіб за родичів і тому відповідачі не мали права їх так називати. Позивач визнає як сім`ю лише цивільну дружину ОСОБА_13 та їх спільного сина ОСОБА_34 .

В той же час у публіцистичному стилі, який журналісти використовують у своїй професійній діяльності, прийнято вживати терміни "родина" та "родичі" для позначення близьких осіб, навіть якщо ці поняття відрізняються від законодавчо закріплених визначень. Журналісти не зобов`язані використовувати юридичні терміни у своїх роботі.

Навіть сам позивач у апеляційній скарзі посилається на ту обставину, що законодавство України не містить чіткого визначення поняття родини, проте його значення є загальнозрозумілим та міститься, зокрема, в академічному тлумачному словнику української мови, в якому родина визначена як група людей, що складається з чоловіка, жінки, дітей та інших близьких родичів, які живуть разом; сім`я.

Як зазначають відповідачі, що на основі проаналізованих соціальних мереж відповідачі дійшли висновку про родинні стосунки зазначених осіб. Для прикладу, у соціальній мережі "Інстаграм" ОСОБА_14 називає ОСОБА_28 "милий братик" (фрагмент відео на 16 хв.36 с.), а сам ОСОБА_20 у коментарі під фото ОСОБА_18 називає його братом (фрагмент відео на 16 хв.45 с.). Також, у соціальній мережі "Вконтакті" під фото ОСОБА_16 залишає коментар "горджуся сестрою" ОСОБА_41

Таким чином, використання відповідачами таких термінів є оцінкою характеру стосунків та рідства зазначених осіб із позивачем на основі відкритих даних із соціальних мереж, тобто, судженням.

Крім того, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо членів родини позивачем не зазначено, яким чином поширення інформації про наведених осіб порушує його особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди його відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, що також входить до юридичного складу правопорушення.

Самі доводи апеляційної скарги у відповідній частині носять неконкретизований характер, оскільки взагалі не містять обгрунтування, який саме контекст містить незгода позивача із висновком суду "щодо членів родини позивача", оскільки позивач визнає факт родинних відносин із двома із восьми осіб, які в свою чергу є родичами інших шести осіб. Також, як слідує із змісту позову, лише п`ята фраза містить інформацію щодо восьми осіб, інші фрази місять загальне посилання стосовно родичів.

Таким чином, наведені п`ять фраз містять частково твердження про наявність у позивача "родини", "родичів", що визнає сам позивач, а також припущення, тобто судження щодо інших осіб, які перебувають у родинних відносинах із особами, родинні відносини яких позивач визнає, відтак відсутні підстави визнавати їх недостовірними з наведених позивачем в апеляційній скарзі доводів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги позивача щодо незгоди з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для спростування інформації стосовно наявності російських паспортів у родичів позивача колегія апеляційного суду встановила, що спірна інформація наявна у фразах 1("родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії"), 2("Родина першого замголови розвідки вільно ....., отримує російські паспорти"), 4 ("Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом") та 5 ("разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников ... и регулярными посещениями оккупированных территорий"").

При цьому хоч у фразі 4:"Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом", і міститься інформація про наявність у родині розвідника різних паспортів, однак відповідна фраза озвучена з використанням мовно-стилістичних конструкцій, які притаманні оціночним судженням.

В решті фраз: 1,2,5 містяться фактичні твердження про наявність у родичів позивача російських паспортів.

У своїй практиці ЄСПЛ визначив низку відповідних критеріїв, за допомогою яких урівноважуються права на свободу вираження поглядів та на повагу до приватного життя, зокрема: чи вплинула оскаржувана публікація на обговорення, яке становило суспільний інтерес; чи добросовісно діяла особа, яка висловила твердження; наскільки відомою є особа, якої стосується публікація, та що є предметом публікації; контекст, в якому були висловлені оскаржувані твердження; зміст, форма та наслідки публікації; попередня поведінка відповідної особи; метод отримання інформації та її достовірність; (рішення у справі "Аксель Шпрінгер АГ проти Німеччини" (Axel Springer AG v. Germany)

У підтвердження факту наявності громадянства російської федерації у ОСОБА_35 , ОСОБА_16 та ОСОБА_36 відповідачами надані фотокопії перших сторінок паспортів, які додавались разом з відзивом на позовну заяву. Крім цього, відповідачами зазначено, що наявність у вказаних осіб громадянства російської федерації можливо перевірити на офіційних інтернет-сервісах Федеральної податкової служби рф (https://service.nalog.ru/inn.do), за даними згаданих вище паспортів підтверджується наявність ідентифікаційних номерів, а отже і громадянства рф відповідно, роздруківка з згаданого сервісу надавалась разом із відзивом ОСОБА_2 .

Також, факт наявності громадянства рф у цивільної дружини позивача та її дочки відповідачі підтверджували ухвалами слідчих суддів у кримінальному провадженні (які опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланнями: http://revestr.court.gov.ua/Review/78342500http://revestr.court.gov.ua/Review/78343184).

Відповідно до змісту ухвал "Підставами для внесення відомостей до ЄРДР стала заява голови правління громадської організації від 4 жовтня 2018 року № 18/608 про те, що журналіст встановив факти, які можуть свідчити про зв`язок першого заступника Голови Служби зовнішньої розвідки України через його сім`ю з іноземною державою агресором - російською федерацією, яка може фінансувати зазначену службову особу з метою отримання інформації від неї.

Згідно з інформуванням ДКР СБ України від 26 жовтня 2018 року № 2/3/4-34352нт, цивільна дружина позивача та її донька, мають громадянство російської федерації".Головою правління є ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі і зі змісту ухвали вбачається, що доводи журналіста підтверджені і довідкою ДКР СБ України від 26 жовтня 2018 року.

Окрім згаданого факт наявності паспортів рф підтверджується наданими у додатку до відзиву копіями витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб рф (ЕГРЮЛ), які підтверджують, що чоловік доньки ОСОБА_13 (цивільної дружини позивача) ОСОБА_37 є приватним підприємцем. Даними з вказаного реєстру рф також підтверджується, що син цивільної дружини позивача ОСОБА_38 також зареєстрований приватним підприємцем в рф. Цими ж витягами підтверджується і наявність у них громадянства російської федерації. Копії витягів з реєстру (ЕГРЮЛ) додавались до відзиву.

Згідно відповіді Служби безпеки України від 1 березня 2023 року № 2/Б-132/9 на депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_39 від 17 лютого 2023 року № 61 д9/7-2023/33510 зазначено, що дійсно мають громадянство російської федерації:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , має діючий паспорт громадянина рф: серія НОМЕР_12 , індивідуальний податковий номер громадянина рф № НОМЕР_2 (цивільна дружина ОСОБА_40 );

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , має діючий паспорт громадянина рф: серія НОМЕР_13 , індивідуальний податковий номер громадянина рф № НОМЕР_4 (донька цивільної дружини від першого шлюбу);

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , має діючий паспорт громадянина рф: серія НОМЕР_14 , індивідуальний податковий номер громадянина рф № НОМЕР_6 (чоловік доньки цивільної дружини від першого шлюбу);

Крім того, за результатами перевірки встановлено, що син ОСОБА_13 - ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , також має діючий паспорт громадянина рф: серія НОМЕР_15 , індивідуальний податковий номер громадянина рф № НОМЕР_8 .

Також, як вказують відповідачі, що першими інформацію про наявність у родичів позивача громадянства російської федерації була опублікована у статті під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_40" від ІНФОРМАЦІЯ_41 року доступного за ІНФОРМАЦІЯ_42/.

В подальшому Службою безпеки України на звернення народного депутата України ОСОБА_39 вказану інформацію підтверджено як достовірну інформацію.

Колегія апеляційного суду не може погодитись із доводами позивача, що висновки суду першої інстанції про достовірність відповідної інформації ґрунтуються на неналежних доказах, зокрема відомості щодо наявності у його цивільної дружини громадянства рф, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Основні положення про докази визначають такі критерії доказів як належність (які містять інформацію щодо предмета доказування), допустимість, достовірність (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) та достатність (які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).

Зокрема положеннями ст. 78 ЦПК передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторона позивача у доводах апеляційної скарги посилається на те, що одержаний лист СБУ був з порушенням встановленого законом порядку, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України є недопустимим доказом та не відповідає критеріям достовірності.

Згідно із ч. 2 ст. 80 ЦПК України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, вирішує саме суд відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як убачається із наданих відповідачами доказів, вони містять інформацію про наявність у членів родини позивача паспортів рф та джерело отримання такої інформації, які були залучені до матеріалів справи у встановленому процесуальним законом порядку (на відповідній процесуальній стадії, з дотриманням форми та направлення іншій стороні відповідних копій).

У наведених позивачем у апеляційній скарзі постановах ВС від 21.07.2022 року у справі №826/2538/18 та від 27.07.2023 року у справі №260/1627/22, зазначено, що достатніми доказами, які б підтверджували факт набуття особою громадянства іншої держави, могли б бути, зокрема паспорт громадянина іншої держави або витяги з відповідних реєстрів громадян цієї держави. Тобто, судом касаційної інстанції зроблено висновок про достатність таких доказів, однак суд касаційної інстанції не констатував, що відповідна обставина має бути підтверджена виключно такими доказами.

Також, касаційний суд у наведених справах звертав увагу, що при вирішенні даних спорів суди першої та апеляційної інстанцій використовували принцип офіційного з`ясування обставин справи, реалізація якого пов`язана з обов`язком суду всебічно і об`єктивно оцінити наявні докази та встановити фактичні обставини справи, навіть якщо на них немає посилання сторін у їх доводах чи запереченнях, із витребуванням відповідних доказів, у тому числі з власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі. Крім того, реалізація вказаного принципу характеризується усталеною практикою і пов`язується з активністю адміністративного суду у виявленні та дослідженні всіх обставин справи. За своєю сутністю реалізація принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі є обов`язком адміністративного суду стосовно оцінювання рівня достатності доказів та виявлення ініціативи щодо витребування необхідних доказів у справі. При цьому реалізація цього принципу здійснюється у поєднанні з принципами змагальності та диспозитивності, що забезпечує рівне становище всіх сторін у справі.

Справи ж, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, до яких віднесено справу, що є предметом цього апеляційного перегляду, розглядаються за правилами ЦПК України, зокрема з дотриманням засад змагальності сторін, де участь суду в збирання доказів є обмеженою.

Сама конструкція статті 277 ЦК України не обмежує позивача у праві на спростування інформації, яку позивач вважає недостовірною. За відсутності будь-яких доказів у спростування поширеної відповідачами інформації про наявність у наведених у цій справі осіб російських паспортів, відсутні підстави для висновку, що достовірність поширеної інформації не є підтвердженою відповідачами, або спростованою позивачем.

Так само відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема (рішення від 28 березня 2013 року у справі "Нова газета та Бородянський проти Росії"), заява №14087/08; рішення від 18 грудня 2008 року у справі "Махмудов, Агадзе проти Азербайджану", заява №35877/04, § 44; рішення від 22 жовтня 2007 року у справі "Ліндон, Очаківський-Лоуренс та Джулі проти Франції", заяви № 21279/02 та № 36448/02, § 55), при розгляді справ про захист честі, гідності та ділової репутації суд для оцінки правомірності заявлених вимог використовують три критерії, за наявності хоча б одного з них висловлювання визнається оціночним судженням та не вважається зловживанням правом на свободу слова. Так, оціночні судження повинні мати в основі певний (мінімальний) набір фактів, за наявності яких вони не повинні розглядатися як зловживання, зокрема, судження повинні містити: 1) посилання на факти, що вважаються загальновідомими, або 2) підтвердження висловлювання будь-яким джерелом, або ж 3) посилання на незалежне дослідження.

У даній справі відповідачами було проведене журналістське розслідування, у результаті якого були встановлені певні обставини, щодо яких відповідачами були названі джерела здобуття інформації.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо недостовірності інформації про наявність у родичів позивача прав власності на дороговартісні об`єкти нерухомого майна, зокрема, які містяться у фразах 3 "СБУшник, родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів, після того, як він імпорт ліків покурував" (в частині ... родичі якого обвішані будинками по два мільйони доларів...) і 5 "Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий" (в частині ...с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов...) колегія апеляційного суду також вважає їх безпідставними з огляду на таке.

Така інформація стосується позивача, однак є фактичним твердженням щодо наявності майна у родичів позивача, але є припущенням відповідача в частині озвученої вартості, відтак є судженням у відповідній частині.

Основним доводом апеляційної скарги сторони позивача у відповідній частині є те, що відповідачами не доведена належним чином вартість майна. При цьому сторона позивача не заперечує саму наявність майна у цивільної дружини позивача ОСОБА_22 на земельну ділянку та житловий будинок в смт. Козин Обухівського району Київської області, що підтверджено наданим відповідачем витягом з реєстру. Проте, сторона позивача вважає, що у витягу з реєстру відомості щодо вартості нерухомого майна відсутні, тому така інформація мала бути доведена проведеною суб`єктом оціночної діяльності оцінкою. Однак такі доводи не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї із сторін угоди та за згодою сторін. Зокрема, наведеним Законом у ст. 7 наведені випадки, коли проведення оцінки майна є обов`язковим, до яких не віднесено випадок щодо поширення журналістами інформації про вартість майна особи, про яку йдеться в сюжеті. Стороною позивача також не наведено нормативного обгрунтування, що зобов`язує відповідачів проводити таку оцінку.

Крім того, як убачається із доводів апеляційної скарги сторони позивача, на переконання самого позивача, відповідачами оприлюднено інформацію, яка є припущенням, що ґрунтується на аналізі вартості аналогічних об`єктів нерухомості, здійсненого самим представником відповідача на підставі даних, наявних в мережі Інтернет. Указаний метод відповідає порівняльному підходу, який згідно із постановою КМУ від 28 жовтня 2004 р. N 1442 "Про затвердження Національного стандарту N 2 "Оцінка нерухомого майна", ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" використовується як система способів оцінки, які спрямовані на визначення вартості об`єкта, що оцінюється, порівнюючи даний об`єкт з аналогічними. Порівняльний підхід використовується тоді, коли існує достатній обсяг інформації про вартість та опис аналогічних об`єктів, пропозиції на ринку.

Із контексту інших фраз, які позивачем не оспорені, вбачається, що стороною відповідачів обґрунтовано вартість об`єктів нерухомості з урахуванням інформації щодо вартості, за якою продавали такий об`єкт.

Також, безпосередньо у фразі 5 "Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов...", взагалі вжито словосполучення: "что-то там около восьми миллионов долларов", що говорить не про ствердження, а про припущення, тобто оціночне судження автора інформації, що не є предметом судового захисту відповідно до ст. 277 ЦК України.

Ураховуючи наведене, стороною відповідачів наведену інформацію про вартість майна поширено як припущення з урахуванням аналізу інформації про вартість та опис аналогічних об`єктів, стороною позивача така інформація не спростована, тому відсутні підстави стверджувати, що інформація про вартість майна є фактичним твердженням, а не припущенням, тобто судженням, при цьому з нехтуванням відповідачами питання про правдивість чи неправдивість джерел, якими керувався відповідач.

Аналогічно, не можуть бути предметом судового захисту згідно із названою нормою права фраза 3 в частині "...родичі якого обвішані будинками...., ...після того, як він імпорт ліків покурував..."; фраза 5 в частині: "... Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране..." та фраза 4 "Розвідник, в родині якого паспортів з "куркою" більше, ніж паспортів з тризубом" повністю, оскільки містять оціночні судження, припущення, переконання та критичну оцінку наведених фактів, які не можна перевірити на предмет спростування, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, метафор, сатири).

Так, особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення, не може бути зобов`язана доводити їхню правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції.

Не можна також погодитись із судом першої інстанції, що у фразі 5 є недостовірною частина фрази "...влезший в невероятное количество разных коммерческих тем..", оскільки у доводах апеляційної скарги відповідач ОСОБА_2 стверджує, що ним було висловлено судження та власне сприйняття діяльності позивача на керівній посаді. Безпосередньо ним були використані такі слова, як "влезший", "невероятное количество", "коммерческих тем", які очевидно не вказують на факти, не містять інформацію, яку можна перевірити (конкретну кількість, період, місце тощо).

Так само у справі "Українська прес-група проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на "інформацію" та "ідеї", які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства".

Колегія апеляційного суду також погоджується із доводами апеляційних скарг відповідачів в тій частині, що позивач є публічною особою.

Положеннями Декларації про свободу політичної дискусії в засобах масової інформації, ухваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів Ради Європи, а також рекомендації Резолюції 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя передбачено, що публічними фігурами є ті особи, хто обіймає державну посаду і/або користується державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті: в політиці, економіці, мистецтві, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі. Це означає, що недоторканність приватного життя публічних осіб стосується як політиків, високопосадовців, так і публічних осіб у галузі спорту, мистецтва, культури, науки тощо. У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, відповідно, вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики в засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. Водночас зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їхніх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

У постанові ВС від 17 січня 2020 року у справі № 343/1867/17 зауважено, що право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питанням про її правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію такого лідера.

Водночас висловлення оцінних суджень із використанням мовних засобів, які ґрунтуються на особистій думці, а не твердженнях про факти, не підлягають спростуванню, про що йдеться в постанові Верховного Суду від 7 квітня 2021 року у справі № 418/6010/19, навіть якщо такі судження наштовхують аудиторію на думку про протиправність дій публічної особи.

Тобто будь-яке судження, яке має оціннии? характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функціи?, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та діловоі? репутаціі? та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Також, суду позивачем не було подано жодних належних та допустимих доказів того, що поширенням суб`єктивної думки відповідачів позивачу було заподіяно шкоду честі та гідності та мало інші негативні наслідки.

Перевіряючи інші доводи апеляційної скарги сторони позивача щодо наявностіпідстав для спростування інформації, яка висловлена у фразах: 1) "Ми знайшли обґрунтовані докази того, що родичі новоспеченого розвідника мають громадянство Росії."; 2) "Родина першого замголови розвідки вільно катається "тусити", саме "тусити" в анексований Крим, отримує російські паспорти, бізнес там реєструє"; 5) "Он у нас демон существует в двух ипостасях, да, в одной он многолетний сотрудник службы безопасности с висящей на родственниках недвигой на что-то там около восьми миллионов долларов и влезший в невероятное количество разных коммерческих тем, а во второй - это второй по должности разведчик в стране с двойным гражданством у восьми родственников, с перелетами этих родственников чартерным вертолетиком и регулярными посещениями оккупированных территорий", встановлено, що позивач вважає будь-яку інформацію в контексті поширення відомостей щодо громадянства, майна, бізнесу чи пересування ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 такою, що не є предметом судового розгляду по даній справі, а відтак, надані відповідачами на підтвердження цих обставин докази вважав неналежними, що не містять інформації щодо предмету доказування. Такі доводи не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні позивачем об`єму доведення у цій справі, оскільки саме позивачем заявлено вимогу про недостовірність указаних фраз, і саме у спростування вимог позову відповідачами були надані докази, які підлягали оцінці судом. Відповідні докази стороною позивача не були спростовані, відтак відсутні підстав вважати, що оспорювана інформація в контексті поширення відомостей щодо громадянства, майна, бізнесу чи пересування ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 є недостовірною.

Позивачем також не доведено безпосереднього негативного впливу усієї оспорюваної інформації на його ділову репутацію, не надано доказів на підтвердження факту порушення особистих немайнових прав такою інформацією.

Ураховуючи наведене, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що частина оспорюваної інформації не стосується особи позивача, частина інформації є фактичними твердженнями, однак відповідачами наведені докази у підтвердження достовірності інформації, а позивач правом на їх спростування не скористався, також встановлено частину інформації, яка не підлягає судовому захисту відповідно до ст. 277 ЦК, оскільки є судженням, припущенням та критикою, з приводу чого наведені вище мотиви. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд першої інстанції також дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у частині позовних вимог, однак колегія апеляційного суду частково не погодилась із наведеними мотивами у оскаржуваному рішенні.

Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову щодо визнання оспорюваної інформації недостовірною, тому відсутні підстави для перевірки доводів апеляційних скарг щодо правильності обраного позивачем способу спростування такої інформації.

Разом з тим, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають врахуванню доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПрАТ "Телерадіокомпанія Люкс" в частині відсутності підстав для стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача, оскільки у задоволенні вимог позову про визнання оспорюваної інформації недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, відмовлено.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди мають похідний характер від вимог про захист честі та гідності, спростування недостовірної інформації, що підтверджується усталеною судовою практикою, див. наприклад, постанови Верховного Суду від 28 серпня 2024 року у справі №177/369/21 та від 21 лютого 2024 року у справі № 755/19256/18.

Суд не надає також оцінку доводам апеляційних скарг відповідачів в частині невизначення судом першої інстанції власника Веб-сайту, як належного відповідача, оскільки вони не заперечують, що є належними відповідачами, та не указують, яким чином встановлення чи не встановлення власника Веб-сайту стосуються їхніх прав чи інтересів.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно із п.2,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Таким чином, апеляційні скарги ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом у 2019 році, підлягав сплаті судовий збір у розмірі 4 610,40 грн (768,40*6) (шість вимог немайнового характеру).

При зверненні до апеляційного суду із апеляційними скаргами у 2020 році, ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 було правильно сплачено судовий збір у розмірі по 6 915,60 грн (4 610,40 грн*1,5), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 210, Т.3, а.с. 17, Т.4).

При зверненні до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами у 2021 році, ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 також було правильно сплачено судовий збір у розмірі по 9 220,80 грн (4 610,40 грн*2), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 1, Т.6, а.с. 47, Т.6).

Таким чином, за перший розгляд справи в апеляційному та касаційному суді з позивача підлягає до стягнення на користь відповідачів ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 судовий збір у загальному розмірі по 16 136,40 грн кожному окремо.

Також при повторному зверненні до апеляційного суду із апеляційними скаргами у 2024 році, ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 було також правильно сплачено судовий збір у розмірі по 6 915,60 грн (4 610,40 грн*1,5), що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, за перший розгляд справи в апеляційному та касаційному суді, а також за повторний розгляд справи в апеляційному суді з позивача підлягає до стягнення на користь відповідачів ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" та ОСОБА_3 судовий збір у загальному розмірі по 23 052 грн (16 136,40 грн+6 915,60грн) кожному окремо.

Крім того, при новому розгляді справи, апеляційну скаргу також подав ОСОБА_2 , яким було правильно сплачено судовий збір за її розгляд у розмірі 6 915,60 грн (4 610,40 грн*1,5), а тому з позивача на користь ОСОБА_2 підлягають до стягнення витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 6 915,60 грн.

Також апеляційним судом встановлено, що при повторному розгляді позовної заяви ОСОБА_1 , у суді першої інстанції представником ОСОБА_3 - адвокатом Васильняк Р.І. у відзиві на позовну заяву було заявлено про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_3 у суді першої інстанції при повторному розгляді справи у розмірі 10 000 грн (а.с. 54-97, Т.8).

Колегія суддів вважає, що такі витрати також підлягають стягненню з позивача з урахуванням наступного.

Згідно із частиною першою статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації праві обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті1 Закону № 5076-VI).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Матеріали справи не містять клопотання сторони позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, з урахуванням того, що позивач отримав відзив з додатками та направляв у квітні 2023 року відповідь на цей відзив (а.с.133-155, Т.8).

Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву представником ОСОБА_3 - адвокатом Васильняк Р.І. було заявлено про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу понесених ОСОБА_3 у суді першої інстанції при повторному розгляді справи у розмірі 10 000 грн (а.с. 54-97, Т.8).

Крім того, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції представник відповідача до відзиву надав: договір про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 11 січня 2023 року, укладений між адвокатом Васильняк Р.І. та ОСОБА_3 ; акт №11 від 10 квітня 2023 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 1 від 11 січня 2023 року; квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 10 000 грн від 10 квітня 2023 року та докази направлення відзиву з додатками стороні позивача.

Так, відповідно до п.п. 6.1. договору про надання правової (правничої) допомоги № 1 від 11 січня 2023 року, вартість послуг за договором розраховується із тарифів за домовленістю сторін. Сторони підтверджують факт проведення розрахунку відповідною розпискою або актом.

Згідно з актом №11 від 10 квітня 2023 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 1 від 11 січня 2023 року, адвокат Васильняк Р.І. з 11 січня 2023 року по 10 квітня 2023 року надав ОСОБА_3 такі юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги № 1 від 11 січня 2023 року: ознайомлення з матеріалами справи (7 томів) - 3 год. (вартість 3 000 грн); підготовка відзиву на позовну заяву, формування та подання документів до суду, у тому числі щодо витрат на правничу допомогу - 7 год. (вартість 7 000 грн), що разом становить 10 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу понесені відповідачем ОСОБА_3 у суді першої інстанції є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами, а тому підлягають стягненню з позивача у заявленому розмірі 10 000 грн.

При апеляційному розгляді справи представник ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2. та ОСОБА_3 у апеляційних скаргах також просили про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року та додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року.

Заява мотивована тим, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суму сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп. Відповідачі ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначене рішення суду виконали, що підтверджується постановами приватного виконавця про закінчення виконавчих проваджень від 6 квітня 2021 року (а.с. 127-130, 139-154, Т.5).

Також вказано, що додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачені судові витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн. Відповідачі ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначене додаткове рішення суду також виконали, що підтверджується постановами приватного виконавця про закінчення виконавчих проваджень від 6 квітня 2021 року (а.с. 155-166, Т.5).

Під час перегляду рішення суду судом касаційної інстанції у зв`язку із поданими касаційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ "Телекомпанія "Люкс", постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги задоволено частково, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.444 ЦПК України представник ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили, у разі відмови у задоволенні позову, вирішити питання про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року та додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року.

Колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги представника ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поворот виконання рішення підлягають задоволенню з таких підстав.

Як зазначалось вище, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суму сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачені судові витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн.

Під час перегляду рішення суду судом касаційної інстанції у зв`язку із поданими касаційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ "Телекомпанія "Люкс", постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги задоволено частково, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також по справі встановлено, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_16 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суми сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.146-147, Т.5).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_17 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суми сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, ОСОБА_3 рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.153-154, Т.5).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_18 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 24 610 грн 40 коп, в тому числі: суми сплаченого судового збору в розмірі 4 610 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, ОСОБА_2 рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.162-163, Т.5).

Крім того, по справі встановлено, що відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_19 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн, ОСОБА_3 додаткове рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.156-157, Т.5).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_20 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн, ОСОБА_2 додаткове рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.159-160, Т.5).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_21 від 6 квітня 2021 року щодо виконавчого листа № 752/9138/19 виданого 15 жовтня 2020 року щодо стягнення солідарно з ОСОБА_8 , ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, в розмірі 47 000 грн, ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" додаткове рішення суду виконано згідно з виконавчим документом (а.с.165-166, Т.5).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він відмовляє в позові повністю.

Під час перегляду рішення суду судом касаційної інстанції у зв`язку із поданими касаційними скаргами відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ "Телекомпанія "Люкс", постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року касаційні скарги задоволено частково, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 березня 2021 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності і ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди направлено на новий розгляд до суду першої інстанції

Враховуючи те, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року після їх виконання постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції і під час нового апеляційного розгляду рішення суду першої інстанції скасовано, то колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги представника ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поворот виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року та додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 рокута стягнення з ОСОБА_1 : у порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року на користь ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" грошових коштів у розмірі 6 152 грн 60 коп.; у порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 6 152 грн 60 коп.; у порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року на користь ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 6 152 грн 60 коп.; у порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року на користь ПАТ "Телерадіокомпанія Люкс" грошових коштів у розмірі 11 750 грн; у порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 11 750 грн; у порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 11 750 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс" () грошові кошти у розмірі 6 152 (шість тисяч сто п`ятдесят дві) грн 60 коп., отримані на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

У порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) грошові кошти у розмірі 6 152 (шість тисяч сто п`ятдесят дві) грн 60 коп., отримані на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

У порядку повороту виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) грошові кошти у розмірі 6 152 (шість тисяч сто п`ятдесят дві) грн 60 коп., отримані на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

У порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс" () грошові кошти у розмірі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн, отримані на виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

У порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) грошові кошти у розмірі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн, отримані на виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

У порядку повороту виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) грошові кошти у розмірі 11 750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн, отримані на виконання додаткового рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 вересня 2020 року у справі №752/9138/19.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у апеляційному суді у розмірі 6 915 (шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Телерадіокомпанія Люкс" () судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у апеляційному та касаційному суді у розмірі 23 052 (двадцять три тисячі п`ятдесят дві) грн

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у апеляційному та касаційному суді у розмірі 23 052 (двадцять три тисячі п`ятдесят дві) грн та витрати на правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба