Справа № 466/4581/25
Провадження № 2/466/2253/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Невойта П.С.,

при секретарі с/з Мацелюх І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві приватної спільної сумісної власності, -

у с т а н о в и в:

15 травня 2025 року адвокат Брона Мар`яна Василівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , РНОКПП - невідомий, та просить суд:

визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , належить 1/3 частка у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 89,20 м.кв., згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 05.06.1996 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №15571, до якої належить комора в підвалі площею 5,0 м.кв.

В обґрунтування своїх вимог сторона позивача покликається на те, що згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 05.06.1996 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №15571, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 89,20 м.кв., до якої належить комора у підвалі площею 5,0 м.кв., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 3-954, виданого державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Цьолковської І.С., ОСОБА_1 зареєстрував належну йому 1/3 частку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7731926 від 11.07.2005 року.

Маючи намір розпорядитись належними частками у спірній квартирі, позивач звернувся до нотаріуса з метою укладення договору дарування, однак йому було роз`яснено, що його частка у праві спільної сумісної власності на квартиру згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 05.06.1996 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №15571, не визначена, відтак йому необхідно укласти нотаріально посвідчений договір про визначення часток з іншим співвласником квартири ОСОБА_2 . Однак, у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості визначити належну йому частку у квартирі АДРЕСА_2 , адже інший співвласник ОСОБА_2 перебуває закордоном та не підтримує зв`язок із позивачем.

Внаслідок зазначених обставин, з метою захисту своїх майнових прав, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.05.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Відповідач правом подання відзиву не скористався. Жодних заяв, клопотань від нього не надходило.

10.06.2025 року представником позивача адвокатом Броною М.В. було подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач у судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується долученою до матеріалів справи довідкою про доставку повідомлення, відзиву на позовну заяву ним подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-282 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 05.06.1996 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №15571, квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 89,20 м.кв., до якої належить комора у підвалі площею 5,0 м.кв., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /арк.спр. 4/

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3-954, яке видане державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Цьолковською І.С. 07.06.2005 року, спадкоємцем за заповітом 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 є позивач ОСОБА_1 / арк. спр. 5/.

На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 зареєстрував належну йому 1/3 частку. Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7731926 від 11.07.2005 року /арк. спр. 6-7/.

Маючи намір розпорядитись належними частками у спірній квартирі, позивач звернувся до нотаріуса з метою укладення договору дарування, однак йому було роз`яснено, що його частка у праві спільної сумісної власності на квартиру згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів 05.06.1996 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №15571, не визначена, відтак йому необхідно укласти нотаріально посвідчений договір про визначення часток з іншим співвласником квартири ОСОБА_2 . Однак, у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості визначити належну йому частку у квартирі АДРЕСА_2 , адже інший співвласник ОСОБА_2 перебуває закордоном та не підтримує зв`язок із позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Зазначена норма статті є диспозитивною, у зв`язку з чим співвласники мають право визначити свої повноваження щодо належного їм майна на праві спільної часткової власності за домовленістю між собою.

Частинами 1, 2 ст. 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Так, згідно з ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Отже, враховуючи презумпцію рівності часток у спільній сумісній власності, суд вважає, що розмір частки, належної позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 згідно з свідоцтвом № НОМЕР_3 про право власності на квартиру становить 1/3 частину.

Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Нормою ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 355, 370, 372, 386 ЦК України, ст. 258-259, 263-265, 273, 280-284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві приватної спільної сумісної власності задовольнити повністю.

Визначити частку за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2 у розмірі 1/3.

Припинити право спільної сумісної власності.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.06.2025 року.

Суддя П. С. Невойт