Справа № 197/1018/24
Провадження № 2/197/50/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 15.01.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:001:0341.

Позивач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце його проведення,. Причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань від нього не надходило.

Представниця позивача, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового засідання, повторно в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заяв чи клопотань від неї не надходило.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про дату, час та місце його проведення, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Від представниці відповідачів ОСОБА_5 до суду через систему "Електронний суд" 04.06.2025 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням з 02.06.2025 на амбулаторному лікуванні, будь-яких підтверджень не додано.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 21.05.2025 та 04.06.2025, не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, його неявка перешкоджає розгляду справи по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не подавав. У матеріалах справи наявна заява представниці позивача від 20.05.2025 про відкладення розгляду справи, призначеного на 21.05.2025, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 04.06.2025, однак відсутні будь-які заяви про можливість розгляду справи за відсутності позивача та її представниці. Окрім того, позивач та його представниця не скористалися правом подати заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у разі, якщо явка в судове засідання безпосередньо до суду є неможливими чи обтяжливими для них, як і не вказали причин неявки на судове засідання, призначене на 04.06.2025 на 12:45.

Підстави для відкладення судового засідання, згідно зі ст. 223 ЦПК України також відсутні, оскільки неявка позивача в судові засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності, який означає надання учаснику справи можливості вільно розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (особисто турбуватись про здійснення своїх прав).

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача та його представника, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача в матеріалах справи відсутня.

Частиною 4 статті 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що повістки про виклик до суду направлялися позивачу та його представнику завчасно на номери телефонів, вказаними ними у позовній заяві та отримувалися останніми, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлення. Представник позивача, крім того, також отримував судові повістки через систему "Електронний суд".

Відтак, процесуальна бездіяльність позивача не може ставити під сумнів здійснення судом судочинства, а вирішення спору в такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Невиконання покладених на позивача обов`язків мають визначені чинним цивільним процесуальним законодавством наслідки, зокрема щодо залишення позову без розгляду.

Оскільки при поданні клопотання про відкладення розгляду справи представником відповідачів ОСОБА_5 не надано доказів того, що вона з 02.06.2025 перебуває на амбулаторному лікуванні, а також, що таке може перешкодити участі в судовому засіданні в інший, ніж безпосередньо, спосіб для розгляду справи, дане клопотання не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає залишенню без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання за відсутності можливості розгляду справи без його участі.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 259-261, 353-354 ЦПК України, суд

ухвалив:

в клопотанні представника відповідачів ОСОБА_5 про відкладення судового засіданні - відмовити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.В. Панчук