Справа № 296/3715/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

06 лютого 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира, у складі головуючої судді Маслак В.П., за участі секретаря Годлюк А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0-2 в сумі 31250,00 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_1 був укладений договір № 0-2 від 13.06.2023 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн., строком на 150 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, на умовах, погоджених сторонами, не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування ними.

Станом на 12.04.2024 року заборгованість відповідача становить 31250,00 грн., яка складалася з наступного: 5000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 26250,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 13.06.2023 року по 10.11.2023 року. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у зазначеному розмірі, судові витрати та витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.05.2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

27.01.2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача Руденко К.В. про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час засідання був повідомлений належним чином. Про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою «Вручено» дружині ОСОБА_1 та розписка представника відповідача Лугіна С.А. про розгляд справи 06.02.2025р.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, 13.06.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та ОСОБА_1 із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено кредитний договір № 0-2, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн. на строк 150 днів шляхом переказу вказаної суми на його платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування.(п. п. 1.1, 1.3, 1.6 п.1 договору) (а.с. 10-12).

Пунктом 1.2 договору встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 1277,50%) користування кредиту у межах строку, визначеного п. 1.3 договору.

Окрім того, ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» ознайомила відповідача з таблицею обчислення загальної вартості кредиту, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за договором №0-2 від 13.06.2023 (додаток № 1) (а.с.13).

Пунктом 3.3 договору № 0-2 визначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою у розмірі 3,5 % (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором за кожний день користування. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена у цьому пункті, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Підписуючи кредитний договір, відповідач також погодилась на використання електронного підпису у якості аналога його власноручного підпису.

На підтвердження укладення між ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» та ОСОБА_1 вищевказаного кредитного договору до позовної заяви долучено витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua та довідку від 13.06.2023, у яких відображено хронологію подання ОСОБА_1 анкети-заяви на кредит, а також укладення договору № 0-2 від 13.06.2023 (а.с.17-18).

Згідно квитанції № 592158197 від 13.06.2023 року на виконання умов кредитного договору ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» здійснило переказ коштів на суму 5000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 (а.с.15).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № 0-2 від 13.06.2023 року станом на 12.04.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором становить 31250,00 грн., яка складалася з наступного: 5000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 26250,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 16).

Вирішуючи спір, суд враховує такі положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст.626 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст.18 Закону України «Про електроннідовірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що Договір № 0-2 від 13.06.2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 814369. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Ріальто» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.

Зі змісту Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.ua вбачається, що ОСОБА_1 послідовно вчинив ряд дій, спрямованих на отримання кредитних коштів, в тому числі підписала повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора.

За умовами вказаного договору відповідачу було перераховано на його банківську картку кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. ОСОБА_1 отримав вказані кошти, проте належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання у строк до 10.11.2023р., внаслідок чого виникла заборгованість (а.с. 15).

Оскільки доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором суду не надано, з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором № 0-2 від 13.06.2023 у розмірі 31250,00 грн., яка складалася з наступного: 5000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 26250,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами станом на 12.04.2024 року.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.

Таким чином, у зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за Договором № 0-2 від 13.06.2023 заборгованість у розмірі 31250,00 грн., яка складалася з наступного: 5000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 26250,00 грн. - заборгованості за процентами 12.04.2024 року.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом установлено, що 02.06.2022 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (замовник) та адвокат Руденко К. В. (виконавець) уклали договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022, згідно п. 1.1 якого виконавець зобов`язався надати замовнику такі юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника в органах державної влади та місцевого самоврядування (на підставі окремої довіреності), а замовник зобов`язався прийняти такі послуги та оплатити їх у порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором (а.с. 34-35).

У п. 3.1 вищевказаного договору його сторони погодили, що вартість послуг виконавця становить 8000 грн. за складання позовної заяви про стягнення заборгованості із боржника замовника, 1000 грн. - за складання та надсилання адвокатського запиту.

Як убачається зі змісту довіреності від 12.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» уповноважило адвоката Руденка К. В., серед іншого, представляти інтереси товариства в судах України з усіма правами, які надано законом позивачу, у тому числі із правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви, брати участь у розгляді позовних заяв тощо (а.с. 37).

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року та витягу з реєстру до цього акту, адвокат Руденко К. В. надав позивачу послуги, зокрема, щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 0-2 від 13.06.2023 вартістю 8000 грн., а також складання адвокатського запиту про витребування доказів щодо боржника вартістю 1000 грн.

Враховуючи, що стороною відповідача не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд стягує такі у повному обсязі.

Відповідно до статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які позивач поніс при зверненні до суду з позовом,-

Керуючись ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанії «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за Договором № 0-2 від 13.06.2023 у розмірі 31250,00 грн., яка складалася з наступного: 5000,00 гривень - заборгованості за кредитом; 26250,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами станом на 12.04.2024 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» судові витрати у сумі 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок), а також витрати на правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя В. П. Маслак