Номер провадження 2/754/3396/25
Справа №754/2890/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування моральної шкоди, ціна позову 30 000,00 грн,

Стислий виклад позиції сторін

1.25 лютого 2025 року громадянин ОСОБА_1 (надалі - Позивач) надіслав на офіційну електронну адресу Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву, підписану КЕП. Позивач просить стягнути з директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (надалі - КП) нанесену йому моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн за кожне звернення, а всього 30 000,00 грн, а також зобов`язання Відповідача передати звернення тому, кому вони адресовані і повідомити про це Позивача по електронній пошті.

2.Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням Відповідачем своїх обов`язків щодо розгляду 6 електронних звернень Позивача та надання обґрунтованої відповіді в установлений законом строк.

3.Позивач зазначає, що ним були надіслані електронні звернення на офіційну електронну адресу, зазначену на сайті КП. Ці звернення стосувалися, зокрема, незаконної, на думку Позивача, вимоги щодо сплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Позивач у позовній заяві не вказує, коли саме надсилались відповідні звернення, проте до позовної заяви додав скриншот зі його електронної поштової скриньки () з електронними листами, що датовані (№ 138 від 10.10.2023; № 139 від 11.10.2023; № 140 від 14.11.2023; № 165 від 10.03.2024; № 166 від 10.03.2024, № 178 від 10.03.2024).

4.Позивач посилається на порушення директором КП вимог статей 1, 3, 5, 8, 21, 28, 40, 68 Конституції України, статей 5, 11 Закону України «Про інформацію», статті 19 Закону України «Про звернення громадян».

5.Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями директора КП внаслідок порушення законодавства про звернення громадян, і просить нанесену йому моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн зобов`язати директора КП перерахувати поштовим переказом на адресу Позивача (вказана на початку позову) у термін до 10 діб з моменту вступу судового рішення в законну силу.

6.В обґрунтування підстав моральної шкоди Позивач посилається на: посилену вразливість як особи з інвалідністю 2-ї групи з численними вадами здоров`я, пов`язаними з військовою службою; бездіяльність Відповідача негативно вплинула не лише на Позивача, але й на членів його родини; необхідність тривалого складання звернень та позову через похилий вік та стан здоров`я Позивача є джерелом додаткових страждань; систематичне порушення Відповідачем конституційних прав Позивача (статті 40 КУ); тривалий негативний вплив на здоров`я Позивача внаслідок цих порушень.

7.За твердженням Позивача моральна шкода, згідно зі статтею 23 ЦК України, проявилася у фізичному болю та стражданнях (погіршення самопочуття, підвищення артеріального тиску (до 180/110), головні болі, нудота, болючі відчуття у правій частині голови (особливо після операції на мозку), холодний піт, тремтіння, посилення запаморочень та крововиливів у око), душевних стражданнях (усвідомлення систематичного порушення Відповідачем конституційних прав (ст. 40 Конституції України) спричиняє глибокі та тривалі душевні страждання, оскільки Позивач не може змиритися з такою бездіяльністю) та приниженні честі та гідності (відсутність відповіді на законні звернення Позивача, на які він має конституційне право, спричиняє відчуття приниження, оскільки Відповідач ігнорує його як особу).

8.Позивач на підтвердження завдання моральної шкоди надав:

1)пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 01 березня 2018 року, відповідно до якого Позивачу встановлено 2 групу інвалідності, інвалід армії;

2)виписку з амбулаторної картки № 10008/23/23, яка видана КНП "Київський міський клінічний онкологічний центр", відповідно до якої 20 червня 2023 року ОСОБА_1 поступив в урологічне відділення КНП «Київський міський клінічний онкологічний центр» з відповідними діагнозами. Позивач виписаний під нагляд уролога за місцем проживання в задовільному стані;

3)лист виданий Головним військовим клінічним госпіталем Міністерства оборони України, відповідно до якого Позивачу встановлено діагноз - органічне ураження головного мозку з слабким вираженням (далі - нерозбірливо);

4)лист Головного військового клінічного ордена Червоної Зірки госпіталя, відповідно до якого Позивачу встановлено діагнози та стан після операції 08.09.1999;

5)висновок №146 від 12 лютого 2024 року, що складена КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №1" (форма №080-2/о), яка підтверджує наявність у Позивача когнітивних порушень, які зумовлюють потребу в соціальній послузі з догляду на професійній основі.

9.Позивач вимагає відшкодування моральної шкоди, оцінюючи її у 30 000 гривень, що складається з розрахунку 5 000 гривень за кожну з шести ненаданих відповідей на його звернення. Позивач наголошує, що, хоча розмір компенсації є важливим, першочерговим для нього є забезпечення справедливого судочинства відповідно до вимог Конституції України та ЦПК України.

10.У контексті визначення розміру моральної шкоди Позивач підкреслює, що не зобов`язаний обґрунтовувати Суду, чому саме заявлений розмір моральної шкоди є таким, оскільки це є його правом відповідно до статті 21 Конституції України, яка не містить жодних застережень щодо цього, і зазначає, що очікує від Суду мотивованого обґрунтування будь-якого коригування заявленої суми, посилаючись на вимоги статей 5, 11 Закону України «Про інформацію», а також статтю 68 Конституції України.

11.13 березня 2025 року представник КП Безсонько Т.А., що діє на підставі доручення (самопредставництво), видане керівником КП Мнацаканян Л.А., засобами «Електронний суд» надіслав до Суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повністю, оскільки:

1)Позивач не звертався до КП з листами, які додані до позовної заяви, і не надав Суду докази, які б безспірно підтверджували, що підприємство отримало ці листи. На підтвердження цього надано дві службові записки від 13.03.2025: записка начальника загального відділу Шевчик Л. вказує на облік всіх отриманих звернень від Позивача з 2021 по 2024 рік, проте листи з номерами 138, 139, 140, 165, 166, 178 відсутні серед зареєстрованих; записка провідного інженера з комп`ютерних систем ОСОБА_2 підтверджує, що зазначені номери звернень (які Позивач додав до позову як Додаток № 6) не надходили на електронні адреси підприємства у період з 2022 по 2025 роки;

2)у деліктних правовідносинах саме на Позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяної шкоди, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, що Позивачем не виконано (не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною поведінкою Відповідача у справі, зокрема, доказів настання втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших, передбачених частиною статті 23 ЦК України), негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності Відповідача.

12.13 березня 2025 року Позивач надіслав до суду «Заперечення щодо Відзиву», що по своїй суті є відповіддю на відзив. Позивач стверджує, що Відповідач не надав жодного фактичного спростування наведених у позовній заяві обставин, оскільки:

1)твердження у відзиву про те, що листи за №№ 138, 139, 140, 165, 166 до комунального підприємства не надходили, не відповідають дійсності та є бездоказовими, на відміну від звернень Позивача (6 електронних звернень до директора КП «Керуюча...»), які слугують підтвердженням протилежного. Позивач зазначає, що у разі недоставки електронних звернень автоматично генерується відповідне повідомлення про помилку доставки (приклад наведено). Відсутність такого повідомлення у Позивача є доказом факту отримання звернень;

2)Відповідачем у справі є директор КП, а не начальник загального відділу чи провідний інженер, чиї відповіді цитуються у відзиві. Відповідно, саме висловлювання директора КП мали б бути представлені у відзиві, однак вони відсутні;

3)посилання у відзиві на «інших адресатів» (пункт 3) є безпідставними, оскільки його звернення, представлені у Додатку № 6 до позовної заяви, були чітко адресовані керівнику КП «Керуюча...»;

4)відзив, що надійшов на адресу Позивача, не містить додатків за № 2 та № 3. Ця обставина, що, на думку Позивача, робить Відзив повністю незаконним;

5)у відзиві безпідставне посилання на норми статті 40 Конституції України, 15, 16, 23, 1167 ЦКУ, 1, 5, 7, 14, 15, 20, 25 Закону України «Про звернення громадян», 27, 31 Закону України «Про інформацію» без належного пояснення їх застосовності до обставин справи, особливо враховуючи власні твердження Відповідача про неотримання звернень;

6)заперечення щодо моральної шкоди є безпідставними, оскільки зміст заявлених Позивачем вимог щодо моральної шкоди є загальновідомим та випливає з положень ст. 23 ЦК України. Крім того, наведення заперечень щодо моральної шкоди є нелогічним з боку Відповідача, який одночасно стверджує про неотримання звернень Позивача;

7)Позивач заперечує необхідність доказування «ухилення» або «бездіяльності» Відповідача, оскільки обов`язок відповідати на звернення громадян прямо передбачений статтями 15, 19 Закону України «Про звернення громадян».

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

13.03 березня 2025 року Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

14.04 березня 2025 року представник КП Безсонько Т.А., що діє на підставі доручення (самопредставництво), видане керівником КП Мнацаканян Л.А., звернувся до Суду з клопотанням про витребування доказів.

15.13 березня 2025 року Суд постановив ухвалу про витребування доказів у Позивача.

16.14 березня 2025 року Позивач на виконання ухвали суду надав докази: скриншот зі своєї електронної поштової скриньки із датованими листами (№ 138 від 10.10.2023; № 139 від 11.10.2023; № 140 від 14.11.2023; № 165 від 10.03.2024; № 166 від 10.03.2024, № 178 від 10.03.2024), тобто ті ж саме докази, що додані до позовної заяви. Також Позивач надав скриншот зі своєї електронної поштової скриньки від 22.02.2025 про направлення файлів на електронну адресу .

17.09 червня 2025 року Суд постановив ухвалу, в якій роз`яснив Позивачеві, що належним Відповідачем у таких справах є сама юридична особа, тобто Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», а не його директор, про наявність у Позивача права подати клопотання про заміну первісного відповідача (директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва») належним відповідачем (Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»), і про наслідки невчинення відповідних дій.

18.09 червня 2025 року Позивач надіслав на офіційну електронну адресу суду клопотання, в якому зазначив, що у цивільному судочинстві фізична особа може бути відповідачем у справі. У позовній заяві вказано конкретна фізична особа, яка порушила його права згідно з вимогами статей 1, 3, 5, 8, 21, 28, 40, 68 Конституції України - це директор Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»).

19.З огляду на те, що Позивач наполягає на тому, що відповідачем має бути саме директор Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», Суд продовжить розгляд позовних вимог до первісного відповідача, тобто директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва».

ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

20.Спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу неналежного виконання директором Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» своїх обов`язків щодо розгляду електронних звернень громадянина ОСОБА_1 та надання обґрунтованої відповіді у встановлений законом строк, що, на думку Позивача, призвело до завдання йому моральної шкоди.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ОЦІНКА СУДУ

21.Позивач стверджує, що надіслав 6 електронних звернень на офіційні електронні адреси КП ( та ).

22.На підтвердження факту відправлення Позивач надав скриншот (знімок екрана монітора) зі своєї електронної поштової скриньки із датованими електронними листами (№ 138 від 10.10.2023; № 139 від 11.10.2023; № 140 від 14.11.2023; № 165 від 10.03.2024; № 166 від 10.03.2024, № 178 від 10.03.2024).

23.Зокрема, відповідно до наданих Позивачем скриншотів Суд встановив, що протягом жовтня-листопада 2023 року та березня 2024 року громадянин ОСОБА_1 (електронна скринька ІНФОРМАЦІЯ_1 ) направляв шість електронних звернень до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (спочатку на , пізніше на ), у яких послідовно порушував питання щодо некоректного нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги та ігнорування його попередніх запитів.

24.Зокрема, 10 жовтня 2023 року о 16:04 (звернення № 138) він повідомив про скасування судового наказу від 10.04.2023 щодо стягнення заборгованості, вказавши на наявність переплати через неврахування 50% пільги для його дітей та зазначив про відсутність відповіді на своє електронне звернення від 13.12.2022 за № 113.

25.Наступного дня, 11 жовтня 2023 року о 10:35 (звернення № 139), Позивач попросив пояснити значні розбіжності у сумах заборгованості: 32 808,41 грн станом на 01.03.2023, 36 364,07 грн на 01.10.2023, тоді як у судових документах від 20.03.2023 фігурувала сума 3044,52 грн, та знову вказав на відсутність відповіді на аналогічний лист від 11.08.2023.

26.11 листопада 2023 року о 14:53 (звернення № 140) Позивач повторно надіслав звернення, ідентичне за змістом листу № 138.

27.У жовтні 2023 - листопаді 2023 Позивач надсилав електронні листи на електронну адресу .

28.У березні 2024 року Позивач направив ще три звернення, вже на нову електронну адресу КП .

29.10 березня 2024 року о 09:24 (звернення № 165) він повторно надіслав лист від 16.01.2024 (раніше адресований на ) через невідомість про зміну електронної адреси, у якому повідомляв про скасування судового наказу, неправильний розрахунок заборгованості та надавав власний розрахунок, який демонстрував відсутність боргу за житлово-комунальні послуги за період 01.2020-12.2023 та переплату у 2634,61 грн. Через півгодини,

30.10 березня 2024 року о 09:54 (звернення № 178), Позивач повідомив про переплату за житлово-комунальні послуги у сумі 8698,86 грн за період з липня 2014 року по листопад 2023 року, а також про недоплату пільги у розмірі 2955,85 грн за період з січня по вересень 2023 року.

31.Нарешті, 10 березня 2024 року о 10:17 (звернення № 166), він перенаправив лист від 09 лютого 2024 року (раніше адресований на ), у якому просив повернути його звернення з КМДА (№ С-31/2 від 03.01.2024) та з КМП (№ 27-р-23 від 27.12.2023). У цьому листі Позивач вказує, що йому не було відомо про зміну електронної скриньки, і він повторно направляє лист від 17.01.2024, який був адресований на електронну скриньку , відповідно до якого Позивач просив повернути його звернення, а саме: з КМДА 3.01.2024 № С-31/2, з КМП від 27.12.2023 № 27-р-23.

32.КП не заперечує належність електронні адреси ( та ), проте заперечує отримання вказаних листів. На підтвердження заперечень КП надало дві службові записки від 13.03.2025.

33.Згідно зі службовою запискою начальника загального відділу Шевчик Л. (№ 26-273 від 13.03.2025), Комунальне підприємство отримало та опрацювало наступну кількість звернень від Позивача з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 : 2021 рік: 5 звернень (5 виконано); 2022 рік: 6 звернень (6 виконано); 2023 рік: 4 звернення на (4 виконано) та 3 звернення на (3 виконано); 2024 рік: 3 звернення (3 виконано); 2025 рік: звернень не надходило. При цьому листи № 138,139,140,165,166,178 на розгляд до комунального підприємства не надходили.

34.Відповідно до службової записки № 26-272 від 13.03.2025, складеної провідним інженером з комп`ютерних систем ОСОБА_2 , у період часу з 2022-2025 роки з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 звернення № № 138, 139, 140, 178, 165, 166 (що є додатком № 6 до позовної заяви ОСОБА_1 ) на розгляд на електронну пошту комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»: , не надходили.

35.Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

36.Вирішуючи питання щодо доведеності Позивачем обставин надсилання та отримання КП електронних звернень, Суд виходить з того, що:

1)доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема: письмовими, речовими і електронними доказами (частина перша, пункт 1 частини другої статті 76 ЦПК України);

2)роздруківки електронного листування не є ані письмовими доказами, ані електронними документами (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», які могли б, з урахуванням інших наявних у справі доказів, достовірно підтвердити факти. Водночас, якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23)).

3)письмове звернення може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). При цьому, письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування кваліфікованого електронного підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається (частини шоста та сьома статті 5 Закону України «Про звернення громадян»);

4)позивач надсилав електронні лист зі зверненням до КП без застосування кваліфікованого електронного підпису, що допускається. Водночас, такі звернення не мали вигляд скан-копії або фотокопії звернення з власноручним підписом заявника, тому за загальним правилом таке звернення визнається анонімним і розгляду не підлягає (частина перша статті 8 Закону України «Про звернення громадян»);

5)на відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, до яких, в тому числі, відносяться електронні звернення, поширюється Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» (рішення КАС ВС від 13.02.2018 у справі № 800/372/17), який визначає, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом (стаття 11).

6)Позивач не надав доказів щодо одержаним повідомлення в електронній формі від КП (адресата) про одержання електронних звернень, що є предметом спору. Надані Позивачем докази не є належними та достатніми доказами на підтвердження обставин отримання Відповідачем електронного звернення від Позивача, оскільки ці документи не відповідають вимогам законодавства, зокрема ст. 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Надані докази (скриншоти з власної електронної пошти) підтверджують лише створення і можливе відправлення на адресу КП електронних звернень, отримання яких останній заперечує, в тому числі у спосіб проведення службового розслідування.

37.Оскільки немає належних та достатніх доказів надходження електронних звернень на адреси Комунального підприємства, Суд вважає, що директор КП не порушував вимог Закону України «Про звернення громадян» та Конституції України. Таким чином, вимоги Позивача зобов`язати директора КП передати звернення адресатам та повідомити про це Позивача електронною поштою не можуть бути задоволені, адже відсутність факту отримання звернень унеможливлює підготовку та надання відповідей.

38.Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у спосіб стягнення коштів з директора КП, то Суд виходить з того, що відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

39.Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

40.Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

41.Таким чином, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

42.Разом з тим порушення прав Позивача не знайшло свого підтвердження за результатами розгляду справи, а тому підстави для задоволення заявлених вимог про відшкодування такої шкоди відсутні.

43.Окрім того, Суд зауважує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

44.Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

45.Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

46.Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункт 41).

47.Позивач у справі визначив, що відповідачем у справі є директор КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва». З 29.09.2023 - це Мнацаканян Любов Арташівна (витяг з Єдиноного державного реєстру від 18.10.2023).

48.Натомість, частина перша статті 1172 ЦК України визначає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

49.Це означає, що якщо дії чи бездіяльність, що призвели до шкоди, були здійснені директором у межах його трудових (службових) обов`язків як керівника підприємства, відповідальність несе саме підприємство. Тому належним відповідачем у таких справах є сама юридична особа, тобто підприємство, а не його директор.

50.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

51.Водночас, відповідно до пунктів 2 та 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

52.Суд, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зобов`язаний роз`яснити позивачу право подати клопотання про залучення до участі у ній співвідповідача і наслідки невчинення відповідних дій. І лише в такому разі суд має ухвалити рішення про відмову в позові з підстав його подання до неналежного відповідача (постанови Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 905/675/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 904/1409/19).

53.Справа за клопотанням Позивача розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, судове засідання не проводиться, тому Суд з метою забезпечення Позивачеві доступу до суду роз`яснив йому право подати клопотання про заміну первісного відповідача і наслідки невчинення відповідних дій шляхом постановлення ухвали.

54.Позивач наголосив на тому, що належним відповідачем є виключно директор КП і відмовився подавати клопотання про заміну неналежного відповідача.

55.З огляду на те, що, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, Суд у цій справі зазначає, що позивач пред`явив позов про відшкодування шкоди до неналежного відповідача. - директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва».

56.Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у справі № 910/2392/22).

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, Суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» (вул. Закревського, буд. 15, м. Київ, ) про відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн, а також зобов`язання директора Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» передати звернення тому, кому вони адресовані і повідомити про це позивача по електронній пошті, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО