Провадження № 22-ц/801/1298/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 рокуСправа № 127/31085/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання: Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: фермерське господарство Лаптєва Леонтія Артемовича, фермерське господарство «Лемешівка Агро»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Жмудя О. О. ,у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, без самостійних вимог - служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказав, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2025 у справі №127/31085/24, подану ОСОБА_3 заяву про залишення його позову без розгляду, задоволено. Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, - залишено без розгляду.

31.01.2025 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Покоєвич А.О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про компенсацію позивачем здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Зазначав, що ОСОБА_3 звернувся до суду із завідомо безпідставним та необґрунтованим позовом , зв`язку з чим відповідач поніс витрати на послуги адвоката. Враховуючи зазначене , вважає дії позивача необгрунтованими, що дає право на компенсацію відповідачці витрат, пов`язаних з розглядом справи. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду від 09 квітня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Покоєвича А.О. про ухвалення додаткового рішення та компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу суду скасувати через порушення норм процесуального права, а у справі ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви у повному обсязі. Вказала, що суд не надав оцінки процесуальній поведінці позивача щодо зловживання ним правом на позов, не врахував ту обставину , що відповідач поніс витрати на адвоката.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, суд виходив із того, що у даній справі не встановлено наявність необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача, а тому не вбачав підстав для компенсації здійснених відповідачем ОСОБА_2 витрат.

Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав оцінку недобросовісним діям позивача, є безпідставними, виходячи з наступного.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник позивач пояснив, що з часу пред`явлення позову ,відповідачка різко змінила свою поведінку і відношення до доньки ,стала цікавитися її здоров`ям і приймати участь в житті, вважати поведінку позивача ,який відмовився від позову , зловживанням правом, не можна.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтованість дії позивача.

Згідно ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим Конституцією України та є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак ,наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Ухвалою Вінницького міського суду 01.10.2024 року у даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 14 листопада 2024 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2024 року розгляд справи було відкладено на 16 січня 2025 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, у тому числі і відповідача його представника.

15.01.2025 року позивач подав суду заяву про залишення позовної зави без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

16.01.2025 року сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, а суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач та її представник в жодному судовому засіданні участі не брали , а позивач до закінчення підготовчого засідання скористався своїм правом на відкликання позовної заяви. Враховуючи викладене ,а також обгрунтування позивачем відмови від позову зміною поведінки відповідачки щодо дитини, колегія суддів вважає ,що вказане спростовує факт зловживань з боку позивача права на позов.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність позову, колегія суддів оцінює критично, оскільки вважає, що розгляд даної справи, станом на час подання заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду, відбувався на стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку із чим суд не заслуховував пояснення сторін, не досліджував доказів і не давав їм оцінку, що позбавляє суд можливості оцінювати на цій стадії судового розгляду обґрунтованість чи необґрунтованість позову.

Оскільки на дату подання позову до суду позивач ОСОБА_3 вважав порушеним своє право, то його звернення до суду за захистом своїх прав неможливо розцінювати як необгрунтовані дії чи зловживанням права на позов , а тому підстави покладення на позивача обов`язку компенсувати витрати, здійснені відповідачем ОСОБА_2 з цієї підстави, відсутні.

Також, подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду без викладення мотивів вчинення даної процесуальної дії, не є необґрунтованими діями позивача, а є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень в його реалізації.

Відтак, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження і є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильних і обгрунтованих висносків суду не спростовують .

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно п.п. «в» п. 4 ч.1 ст.141 ЦПК суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишити за ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. Г. Копаничук

судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський