РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03 червня 2025 року, місто Звягель Житомирської області

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

(Справа № 285/1831/25, провадження у справі № 2/0285/1117/25)

розглянув у спрощеному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2025 року позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10.12.2020-100002042 від 10.12.2020 в сумі 16320 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2020 р. між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №10.12.2020-100002042 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами вищевказаного кредитного договору відповідачу по справі ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6000,00 грн. з первинним строком кредитування 14 календарних днів з дня отримання коштів за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт» у розмірі 2% за 1 день користування кредитом та 2.5% за 1 день користування кредитом, після /в період закінчення первинного та пролонгованого строків.

Всупереч умовам вищевказаного кредитного договору, відповідач по справі ОСОБА_1 , свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, частково сплатив заборгованість за кредитним договором, а саме 23.12.2020р. в сумі 1680,00 грн., у зв`язку з чим, станом на 20.03.2025р. утворилась заборгованість у розмірі 16320,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн., заборгованість за відсотками складає 10320,00 грн.

09 жовтня 2024 року між ТОВ "Новий Колектор" та ТОВ "Споживчий центр" укладено договір факторингу №СЦ-091024-14, відповідно до умов якого ТОВ "Споживчий центр" відступило за грошові кошти ТОВ "Новий колектор" право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і щодо відповідача по справі ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач по справі просить суд стягнути з відповідача по справі ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №10.12.2020-100002042 від 10.12.2020 року в сумі 16320,00 грн., а також стягнути судові витрати по справі пов`язані зі сплати судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 10.12.2020р. між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) №10.12.2020-100002042 шляхом підписання заявки електронним підписом, що є невід`ємною частиною даного договору. За умовами вищевказаного кредитного договору відповідачу по справі ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6000,00 грн з первинним строком кредитування 14 календарних днів з дня отримання коштів за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт» у розмірі 2% за 1 день користування кредитом та 2.5% за 1 день користування кредитом, після /в період закінчення первинного та пролонгованого строків. На підтвердження укладення вищевказаного кредитного договору позивачем додано копію заявки ОСОБА_1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), паспорту споживчого кредиту, підтвердження укладання кредитного договору з підписами позичальника на всіх документах, а також копії паспорта відповідача ОСОБА_1 (а.с. 20-28).

Факт перерахування відповідачу по справі ОСОБА_1 коштів у розмірі 6000,00 грн. на виконання умов кредитного договору №10.12.2020-100002042 підтверджується копією квитанції FONDY (ID платежу 321849082) на суму 6000,00 грн. 10 грудня 2020 року о 11:51, що відповідає часу підписання електронним підписом підтвердження укладення кредитного договору та пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), призначенням якої зазначено: «видача за договором №10.12.2020-100002042. Також вказано картку отримувача: НОМЕР_1 (а.с. 32).

Всупереч умовам вищевказаного кредитного договору, відповідач по справі ОСОБА_1 , свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 20.03.2025 р. утворилась заборгованість, яка згідно довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №10.12.2020-100002042 від 10.12.2020р становить 16320,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн, заборгованість за відсотками складає 10320,50 грн. (а.с. 15).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

09 жовтня 2024 року між ТОВ "Новий Колектор" та ТОВ "Споживчий центр" укладено договір факторингу №СЦ-091024-14, відповідно до умов якого ТОВ "Споживчий центр" відступило за грошові кошти ТОВ "Новий колектор" право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і щодо відповідача по справі ОСОБА_1 (а.с. 14, 16-19, 29-31).

Отже, станом на дату подання позовної заяви до суду ТОВ «Новий колектор» є єдиним кредитором за спірним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем по справі ОСОБА_1 .

За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр», отримавши відповідний цифровий пароль на номер свого мобільного телефону, що свідчить про те, що він ознайомився з Правилами (примірним договором) та іншою наданою інформацією.

Для оформлення кредиту та коштів відповідач обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією, зазначеною в статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансовий послуг», та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них, що повністю відповідає частині 5 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», про що відповідач поставив відповідну відмітку в електронній системі Товариства, після чого створив заявку на отримання коштів згідно з обраними ним умовами.

Після укладання в електронному вигляді зазначеного правочину позичальнику були надані відповідні кошти від кредитора, права вимоги щодо стягнення заборгованості за якими увійшли до переліку тих, що передані за договорами факторингу позивачу у справі.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою, другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.

Зокрема, частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач по справі ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору №10.12.2020-100002042 від 10.12.2020 р., суд приходить висновку, що вимога позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.

Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 14 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору (відсутній розрахунок заборгованості та докази сплати відповідачем відсотків за кредитом), позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 1680,00 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» слід стягнути заборгованість за договором № 10.12.2020-100002042 від 10.12.2020 року в сумі 7680 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 1680,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням частково задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР»(, місцезнаходження - м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, 01133) заборгованість за кредитним договором № 10.12.2020-100002042 від 10.12.2020 в сумі 7680 (сім тисяча шістсот вісімдесять) гривень 00 копійок з яких: 6 000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту та 1680 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР»(, місцезнаходження - м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13, офіс 601, 01133) судовий збір в сумі 1139 (одна тисяча сто тридцять дев`ять) грн. 98 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили , якщо протягом тридцяти днів відповідачем не подано заяву про перегляд заочного рішення або позивачем апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 03.06.2025 року.

Головуючий