ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м.Суми

Справа №588/746/24

Номер провадження 22-ц/816/729/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 вересня 2024 року у складі судді Огієнка О.О., ухвалене у м. Тростянець, повний текст якого складено 30 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

30 квітня 2024 року АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 47617,57 грн.

Вимоги мотивовано тим, що 18 червня 2016 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань станом на 11 квітня 2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 червня 2016 року у розмірі 47617,57 грн, з яких: 27871,15 грн заборгованість за кредитом, 19746,42 грн заборгованість за відсотками, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь, а також 3028 грн судових витрат.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26 вересня 2024 року позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 червня 2016 рокуу розмірі 27871 грн 15 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 1772 грн 29 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко В.В., посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вважає помилковими висновки суду першої інстанції та доводить, що ОСОБА_1 не знайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, їх не підписував та не погоджувався на їх виконання.

Банком не надано належних та допустимих доказів з якої саме дати були введені додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг, та що вони були введені в дію до підписання відповідачем заяви на встановлення кредитного ліміту або вже після цього.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та Правила, які додані до позову відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Надана позивачем виписка за договором за номерами карток не є випискою з особового карткового рахунку відповідача, тому не є доказом наявності боргу, уній відсутні відомості про номер особового рахунку, дати та розмір зарахування на цей рахунок кредитних коштів. Покладений судом в основу рішення банківський розрахунок заборгованості також є неналежним та недопустимим доказом у справі без первинних документів, які підтверджують заборгованість за кредитом та її розмір з дня видачі кредиту і за весь період користування ним.

Зазначає про незаконність нарахування банком відсотків по кредиту.

Вважає за необхідне застосувати у справі позовну давність.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «АКЦЕНТ-БАНК» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Вказує, що факт ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» підтверджується підписанням ним Анкети-заяви про приєднання, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами, складають кредитний договір №б/н від 18 червня 2016 року. Розрахунком заборгованості підтверджується, що боржник користувався кредитними коштами, тобто погодився з умовами кредитування. Заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які чітко прописані та обумовлені у підписаному відповідачем Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Надана позивачем виписка по карті, відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік» є первинним банківським документом і належним доказом у справі.

Заперечуючи проти доводів про застосування строку позовної давності, вказує про здійснення відповідачем останнього платежу по кредиту 20 квітня 2022 року в розмірі 300 грн, чим перервався перебіг строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н від 18 червня 2016 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 13).

Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Я згоден (-на) з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами використання і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден (-на) з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згоден (-на) отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту А-Банку www.a-bank.com.ua. Я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватись з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.

Тип кредитної картки, її номер, термін дії, сума бажаного кредитного ліміту або інші умови кредитування в анкеті-заяві не зазначено.

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Зелена» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які відповідачем не підписані (а.с. 48-55).

До кредитного договору банк додав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаний ОСОБА_1 , у якому наявна відмітка про підтвердження 28.02.2018 року останнім ознайомлення з дійсними Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 108).

Згідно довідки за картами ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 зі строком дії до листопада 2017 року; № НОМЕР_3 зі строком дії до жовтня 2021 року; № НОМЕР_4 зі строком дії до березня 2022 року; № НОМЕР_5 зі строком дії до вересня 2026 року (а.с. 45).

Із довідки за лімітами вбачається, що розмір ліміту установленого ОСОБА_1 за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC9) від 18 червня 2016 року за період з 18 червня 2016 року по 11 квітня 2024 року неодноразово змінювався, як за ініціативою клієнта так і за ініціативою банку, зокрема початковий ліміт був встановлений 18 червня 2016 року у розмірі 4500 грн, та остання зміна ліміту відбулася 22 грудня 2023 року на збільшення ліміту до 27900 грн (а.с. 17).

Із виписки по картці ОСОБА_1 вбачається, що у період з 18 червня 2016 року по 20 квітня 2022 року він користувався платіжною карткою, зокрема, поповнював рахунок, оплачував покупки, поповнював мобільний рахунок, знімав готівку в банкоматі, постійно здійснювалося автоматичне списання коштів за використання кредитного ліміту. Сума витрат за вказаний період становить 250832,93 грн, сума зарахувань 204234,60 грн (а.с. 14-44).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ «АКЦЕНТ-БАНК», станом на 11 квітня 2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 червня 2024 року у розмірі 47617,57 грн, з яких: 27871,15 грн заборгованість за кредитом, 19746,42 грн заборгованість за відсотками (а.с. 4-12).

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі, передбаченій законодавством, щодо істотних умов такого договору, а саме, не узгоджено у письмовій формі (не зазначено в анкеті-заяві) ціну договору у формі сплати відсотків, а надані банком витяги з Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів не підписані відповідачем, тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору. При цьому, врахувавши не повернення відповідачем в добровільному порядку кредитних коштів наданих АТ «АКЦЕНТ-БАНК», якими він користувався, стягнув на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у сумі 27871,15 грн, яка відповідачем не спростована.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Підставами позовних вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, визначеними відповідно до вказаних Умов та правил, а також Тарифів банку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Із розрахунку позивача, довідки за лімітами та виписки по картці, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та вносив кошти на погашення заборгованості, тобто своїми діями підтвердив наявність кредитного зобов`язання, однак у добровільному порядку не повернув суму фактично отриманих та використаних кредитних коштів.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованості за кредитним договором, а доводи апеляційної скарги про неналежність наданих доказів, вважає безпідставними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, перевіривши та проаналізувавши наданий банком розрахунок заборгованості, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту з підстав, наведених вище, і доводи апеляційної скарги про протилежне не спростовують висновків місцевого суду.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору, судом першої інстанції правильно зазначено про активне використання позичальником кредитних коштів і при здійсненні остатнього погашення заборгованості 20 квітня 2022 року, позовна давність банком не пропущена.

Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування судового рішення в оскаржуваній частині під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сидоренка Володимира Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26 вересня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина