Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4945/25
Провадження № 2-н/711/523/25
У Х В А Л А

06.06.2025 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», через свого представника Мужика Назара Тарасовича, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь боргу за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 6031 грн. 65 коп., а також судовий збір у розмірі 242 грн. 24 коп.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ у наказаному провадженні законодавцем визначено у Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Статтею 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно з пунктом 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України).

Процесуальним законодавством передбачено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені у статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною восьмою статті 28 ЦПК України визначено, що позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Водночас, за правилами виключної підсудності, які встановлені, зокрема частиною першою статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї матеріалів, звертаючись до суду із даною заявою заявник зазначив місце проживання боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 165 ЦПК України, 03.06.2025 судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03.06.2025 на вказаний вище запит отримана відповідь № 1444397 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою, яка вказана у заяві про видачу судового наказу: АДРЕСА_1 , з 05.09.1979.

Вказана адреса відноситься до території Соснівського району м. Черкаси.

Разом з тим, відповідно до інформаційної довідки № 312-3 від 27.05.2025 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 2/3).

Вказана адреса відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Соснівського районного суду м. Черкаси.

Суд звертає увагу заявника на те, що виключну підсудність встановлено для позовів/заяв, що виникають з приводу нерухомого майна.

Виключна підсудність застосовується до тих вимог, які стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Таким чином, судом встановлено, що підстави для розгляду даної справи Придніпровським районним судом м. Черкаси відсутні, враховуючи норми ч. 1 ст. 30 ЦПК України, оскільки заявлені вимоги стосуються стягнення з боржника заборгованості за спожитий природний газ, як за надані послуги, що надаються до об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на території Соснівського району міста Черкаси.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відтак, суддя приходить до висновку, що заява подана з порушеннями правил підсудності, а тому, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, таке рішення суду повністю відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський Суд з прав людини висловив міркування у пункті 24 про те, що як було встановлено фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, відповідність вимозі «суд встановлений законом» передбачає існування та дотримання таких передумов: законодавча основа створення та функціонування суду; діяльність суду на підставі та відповідно до норм закону; реалізація судом визначених законом повноважень у спосіб, передбачений законом, тобто з дотриманням процесуальних правил.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 28, 162, 163, 165, 166, 260-261, 353-355 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повне судове рішення складено 06.06.2025.

Суддя: С. М. Позарецька