печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5409/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму заборгованості у розмірі 47 953, 61 грн, яка складається з строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 335, 58 грн, простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 792, 05 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 175, 74 грн, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 3 400, 24 грн, заборгованості по комісії у сумі 1 425, 00 грн, заборгованості по простроченій комісії у сумі 12 825, 00 грн, а також стягнути судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн, на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7 200, 00 грн.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

07 березня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 10 березня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

07 квітня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи.

09 квітня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадення, для розгляду у спрощеному порядку без виклику сторін.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

09 грудня 2021 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 1/4265878, викладений в паперовій формі та підписаний сторонами власноручним підписом.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 50 000, 00 грн, строком з 09 грудня 2021 року до 08 грудня 2024 року (включно). позичальник сплачує / повертає кредит банку щомісяця, в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту.

За користування кредитом позичальник сплачує: щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 15 % річних (фіксована процентна ставка), а також щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2, 85 % від суми кредиту. При цьому, комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості передбачає та включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності оплати платежів тощо.

За умовами кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику на споживчі потреби, та видаються шляхом зарахування на відповідний поточний рахунок позичальника / зарахування в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком за іншим кредитним договором.

Також, умовами Кредитного договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя Позичальник, які є публічною та невід`ємною частиною договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням цього договору. У разі суперечностей між положеннями цього договору та положеннями правил, мають вищий пріоритет та застосовуються положення Договору.

Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок Клієнта/зарахував в рахунок погашення заборгованості

Позичальника перед Банком за іншим кредитним договором, грошові кошти у сумі 50 000, 00 грн, що підтверджується відповідною випискою з банківського рахунку Клієнта/платіжними дорученнями.

Розділом 2 Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує заборгованість за Договором (заборгованість за кредитом, процентами, комісією, штрафами, пенею тощо) на єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості, відкритий Банком з метою обслуговування кредиту, після чого сплачена сума перераховується на відповідні рахунки процентів, комісій та на позичковий рахунок.

У відповідності до приписів Закону України «Про споживче кредитування» при укладенні кредитного договору Банком була доведена до відома клієнта інформація про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом Клієнта під текстом кредитного договору, а також під текстом Паспорту споживчого кредиту.

Також, підписанням кредитного договору позичальник підтвердив, що він отримав від банку інформацію, визначену Законом України «Про споживче кредитування», з тарифами банку ознайомлений та згодний, умови Кредитного договору йому зрозумілі, примірник кредитного договору отримав.

У подальшому Клієнт виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту, оплати нарахованих процентів та комісії лише частково. Відповідно до умов кредитного договору строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих Банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме - 08 грудня 2024 року.

Однак, позичальник належним чином умови кредитного договору не виконував і не сплачував всі узгоджені платежі на погашення кредитної заборгованості.

Згідно умов Кредитного договору та Правил: у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами Договору протягом 30 днів, Банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій.

Невиконання позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення договору, і неукладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам Банку, дає право Банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку Банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу.

Якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України.

На виконання вищевказаних положень, позивачем 21 червня 2024 року на адресу відповідача було направлено письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, відповідно до якого позивач повідомив відповідача про необхідність усунення порушення зобов`язання за кредитним договором № 1/4265878 від 09 грудня 2021 року, та вимагав сплатити всю суму простроченої заборгованості протягом 30-ти календарних днів.

У зв`язку із невиконанням позичальником вказаної вимоги про усунення порушень протягом 30-ти календарних днів, позивач 08 серпня 2024 року (після спливу 1 календарного місця) направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення заборгованості, відповідно до якої вимагав достроково сплатити заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 47 953, 61 грн.

Проте, ані протягом 31 дня з дня направлення вказаної вимоги, ані станом на день подання цього позову, відповідачем на рахунок позивача не було сплачено суму заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку із цим, станом на день подання цієї позовної заяви, у відповідача перед позивачем існує заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 47 953,61 грн, яка складається з строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 335, 58 грн, простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 792, 05 грн, заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 175,74 грн, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 3 400, 24 грн, заборгованості по комісії в сумі 1 425, 00 грн, заборгованості по простроченій комісії в сумі 12 825, 00 грн.

Вказана сума заборгованості за кредитним договором розрахована банком станом на 23 січня 2024 року, і у подальшому позивачем не змінювалась.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом за відповідачем наявна заборгованість яку представник позивача просив стягнути з відповідача.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору у розмірі 2 420, 40 грн.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 7200, 00 грн представником позивача надано ордер про надання правничої допомоги від 19 серпня 2024 року, серія АЕ № 1310920, договір про надання послуг професійної правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року, укладений між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «Альянс ДЛС», акт приймання передачі послуг з правничої допомоги, з якого вбачається, що вартість послуг складає 7 200, 00 грн.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки подані сторонами докази, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 7 200 грн.

Керуючись ст. 526, 530 ч.1, 1046 ч. 1, 1048 ч. 1 ЦК України, ст. 81, 89, 141 , 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платинка податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» (, вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й пов., прим. 68-69, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49005) заборогованість на загальну суму у розмірі 47 953, 61 грн, яка складається з строкової заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 335, 58 грн; простроченої заборгованості за тілом кредиту в сумі 12 792, 05 грн; заборгованості по нарахованим відсоткам в сумі 175, 74 грн; заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 3 400, 24 грн; заборгованості по комісії в сумі 1 425, 00 грн; заборгованості по простроченій комісії в сумі 12 825, 00 грн, судовий збір у розмірі 2 420, 40 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7 200, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова