Справа № 740/646/25
Провадження № 2/740/762/25
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04.02.2025 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 13846 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України та призначено покарання 1 рік 1 місяць обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Зазначеним вироком встановлено, що близько 23:00 години 27.05.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Набережна Вороб`ївська м. Ніжина, навпроти кафе «Ключик», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_1 , із особистого мотиву, з метою завдати фізичного болю, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання наслідків свого діяння, а саме середньої тяжкості тілесного ушкодження для потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав один удар лівою ногою в праву ногу ОСОБА_1 . Завданий ОСОБА_1 удар призвів до різкого нефізіологічного руху у правому гомілково-ступеневому суглобі зі збільшеною амплітудою в результаті підвертання правої ступні назовні, від чого потерпілий втратив рівновагу та не втримавшись на ногах, упав з висоти власного зросту, внаслідок чого потерпілому було спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритої травми правого гомілко-ступеневого суглобу, що виражалась переломом зовнішньої щиколотки зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої протиправні дії, одразу після падіння ОСОБА_1 близько 23:00 години 27.05.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул.Набережній Вороб`ївська в м. Ніжині, навпроти кафе «Ключик», на грунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_1 , із особистого мотиву, з метою завдати фізичного болю, наніс два удари правою ногою в голову потерпілому, з них: один удар в ділянку рота, заподіявши травматичний вивих верхніх різців і забійну рану нижньої губи рота, що є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, інший удар у потиличну ділянку голови, заподіявши забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, що є легким тілесним ушкодженням, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_1 було заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 13846,80 грн., що складається із витрат на придбання ліків під час перебування у лікарні та встановлення пластини.

Крім матеріальної, позивачу було заподіяно і моральну шкоду, оскільки він був госпіталізований і переніс оперативне втручання, під час якого встановлено титанову пластину в ногу, після чого він проходив довгий курс реабілітації, тривалий час був у гіпсу, ходив із милицями, потім із палицею і до теперішнього часу відчуває значні болі у нозі. Він був вимушений тривалий час лікуватись, докладати додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки живе в багатоповерхівці і без сторонньої допомоги не міг вийти на вулицю.

ОСОБА_1 працює у м. Києві і через тривале перебування на лікарняному та ускладнення з пересуванням, мав невдоволення від колег та керівництва, що загрожувало звільненням.

Злочинні дії ОСОБА_2 завдали душевних страждань і дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка була безпосереднім свідком цих подій, допомагала ОСОБА_1 дійти до станції швидкої допомоги, хвилювалась за стан його здоров`я і постійно була поруч із ним.

Дана подія відбулась у людному місці навпроти кафе «Ключик», де відпочивало багато знайомих, а ОСОБА_2 спровокував конфлікт, наніс удари ногою по обличчю, голові та нозі, чим принизив честь та гідність позивача.

В ході досудового розслідування позивач, з травмою ноги, змушений був прибувати до слідчого відділення, давати пояснення, доводити протиправні дії ОСОБА_2 , оскільки останній не визнавав вину.

Враховуючи вказане, позивач заподіяну йому моральну шкоду оцінює у грошовому еквіваленті в сумі 150000 грн.

Ухвалою судді 24.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Відповідач про час і місце розгляду справи сповіщався засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав.

Враховуючи, що відповідач згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи і з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Пунктами 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як вбачається з копії вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024, який набрав законної сили 01.04.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 128 КК України (а.с. 11-13)

Даним вироком суду установлено, що близько 23:00 год. 27.05.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул. Набережна Вороб`ївська м. Ніжина, навпроти кафе «Ключик», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_1 , із особистого мотиву, з метою завдати фізичного болю, внаслідок злочинної недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання наслідків свого діяння, а саме середньої тяжкості тілесного ушкодження для потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав один удар лівою ногою в праву ногу ОСОБА_1 . Завданий ОСОБА_1 удар призвів до різкого нефізіологічного руху у правому гомілково-ступеневому суглобі зі збільшеною амплітудою в результаті підвертання правої ступні назовні, від чого потерпілий втратив рівновагу та не втримавшись на ногах, упав з висоти власного зросту, внаслідок чого потерпілому було спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритої травми правого гомілко-ступеневого суглобу, що виражалась переломом зовнішньої щиколотки зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої протиправні дії, одразу після падіння ОСОБА_1 близько 23:00 години 27.05.2023 ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на вул.Набережній Вороб`ївська в м. Ніжині, навпроти кафе «Ключик», на грунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_1 , із особистого мотиву, з метою завдати фізичного болю, наніс два удари правою ногою в голову потерпілому, з них: один удар в ділянку рота, заподіявши травматичний вивих верхніх різців і забійну рану нижньої губи рота, що є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, інший удар у потиличну ділянку голови, заподіявши забій м`яких тканин потиличної ділянки голови, що є легким тілесним ушкодженням, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.02.2024 є обов`язковим для суду при розгляді цієї цивільної справи в питанні, чи мали місце протиправні дії ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З метою відшкодування завданої шкоди, ОСОБА_1 подав цивільний позов до суду про стягнення майнової шкоди, що складається з витрат на лікування та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позову зазначено, що на придбання ліків було витрачено кошти на загальну суму 13846 грн. 80 коп. та на підтвердження долучено до позову копії чеків.

Із роз`яснень, наданих у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних прав за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) убачаться, що при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Отже необхідність здійснення відповідних витрат має бути підтверджена медичним закладом, виписками з історії хвороби, рекомендаціями, рецептами із зазначенням переліку медичних препаратів та їх кількості.

Згідно копії медичної карти стаціонарного хворого № 5053, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.05.2023 по 14.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Ніжинська ЦМЛ ім. М. Галицького» Ніжинської міської ради із встановленим діагнозом закритий перелом зовнішньої кісточки правого г/ступневого суглоба зі зміщенням. 31.05.2023 ОСОБА_1 було проведено операцію «МОС зовнішньої кісточки правого г/ступневого суглоба LСР пластиною та гвинтами». Відповідно до листка лікарських призначень серед іншого хворому рекомендовано вживання таких лікарських препаратів як «Цефтріаксон», «Фленокс», «Інфулган».

Копіями фіскальних чеків на а.с. 17-19 підтверджується факт понесення позивачем витрат загальною сумою 10 067,45 грн.: 9850 грн. на придбання LСР пластини (набору металоконструкцій) та 217,45 грн. на придбання препарату «Цефтріаксон».

Позивачем також надано ряд фіскальних чеків про купівлю інших медичних препаратів, час придбання яких хоч і охоплює період лікування ОСОБА_1 , проте у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи медичних документів (виписок, рецептів тощо), що підтверджують призначення вказаних лікарських засобів для лікування позивача, судом не беруться до уваги при обчисленні суми до відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що витрати в сумі 10 067,45 грн. були здійснені позивачем задля відновлення здоров`я, втрата якого відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому тягар по їх відшкодуванню покладається на відповідача. Щодо решти заявленої суми матеріальної шкоди, суд дійшов до висновку, що належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, що отримані потерпілим тілесні ушкодження потягли за собою необхідність придбання лікарських препаратів, зазначених у інших копіях чеків суду не надано, а тому стягненню з відповідача не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 10 067, 45 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд дійшов наступного висновку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі №180/1735/16-ц (61-18013сво18).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної позивачу моральної шкоди, який був госпіталізований і переніс оперативне втручання, під час якого встановлено титанову пластину в ногу, після чого він проходив довгий курс реабілітації, тривалий час був у гіпсу, потребував сторонньої допомоги, ходив із милицями, потім із палицею. Крім того, як зазначив позивач, злочинні дії ОСОБА_2 були вчинені у людному місці, на очах у його дружини та знайомих, у зв`язку з чим він відчував приниження та переживання.

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 були спричинені моральні переживання та страждання, фізичний біль, суд вважає за можливе в цій частині позову задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з відповідача на його користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вказана сума, на думку суду, є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до норм ч.1, п.3 ч. 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн за позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, яка задоволена судом частково на 72,7 % (10 067,45 : 13 846,80 х 100), тому з урахуванням приписів пункту 3 частини другої, частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 880 грн. 54 коп. (1211,20 х 72,7 :100) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач ОСОБА_1 за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди сплатив 1500 грн судового збору. Позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди задоволено судом частково на 33,33 % (50 000 : 150 000 х 100), тому з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 499 грн. 95 коп. (1500 х 33,33 :100) в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , 10 067 грн. 45 коп. матеріальної шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди та 499 грн. 95 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього стягнути з нього 60 567 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 54 копійки судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь