ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
05 червня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастів Київської області заяву адвоката Телющенка Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії,-
встановив:
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення спадщини у вигляді недоотриманої пенсії, - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , 1959 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 189012,59 (сто вісімдесят дев`ять тисяч дванадцять ) гривень 59 копійки. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 1890,12 грн.

19 травня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Телющенко П.П., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, які були понесені ним у зв`язку з розглядом справи в сумі 15 000, 00 гривень. Заява вмотивована тим, що при ухваленні рішення у даній цивільній справі не вирішувалося питання про судові витрати. У позовній заяві позивач зробив заяву про те, що докази щодо розміру понесених стороною судових витрат (зокрема але не виключно витрат на професійну правничу допомогу), будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в даній справі. Вказана сума складається з безпосередніх витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 гривень.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином, враховуючи положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.3,4 ст.270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмови докази надані заявником, матеріали вищезазначеної справи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цій справі, виходячи з такого.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано: Договір №12/02/25-1 про надання правничої допомоги від 12 лютого 2025 року, укладений між адвокатом Адвокатським об`єднанням «Акторіс» та ОСОБА_1 ; Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №12/02/25-1 від 12 лютого 2025 року; Ордер на надання правничої допомоги №1762219.

Згідно ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Між тим, жодних заяв чи клопотань про зменшення судових витрат в даній судовій справі позивачем не подавалось.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи складність справи та об"єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), беручи до уваги те, що позов задоволено в повному обсязі, а клопотання про зменшення розміру витрат подано не було, суд вбачає наявність обгрунтованих підстав стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

Постановив:

Заяву адвоката Телющенка Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса: Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу які були понесені ним у зв`язку з розглядом справи у Фастівському міськрайонному суді Київської області.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська