Справа №672/57/25
Провадження №2/672/184/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 червня 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду міста Городка цивільну справу №672/57/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, про стягнення коштів за договором позики від 05.03.2024 року, посилаючись на те, що останній безпідставно відмовляється повертати отримані за даним договором кошти.

Ухвалою суду від 23.01.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 19).

Ухвалою суду від 26.02.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог та відкладено підготовче судове засідання (а.с. 42).

Ухвалою суду від 23.04.2025 призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 55).

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити: стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 22500 доларів США, яка складається з: основної суми боргу - 6000 доларів США та відсотків за користування грошовими коштами у сумі 16500 доларів США. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подавав.

Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача на розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Оголосивши заяву представника позивача, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами 05.03.2024 року було досягнуто домовленості та ОСОБА_2 отримав гроші в сумі 6000 доларів США у якості позики, яку зобов`язувався повернути до 20.03.2024.

Дані обставини підтверджені договором позики, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 6-8).

Як вказує представник позивача, ОСОБА_2 на даний час ухиляється від добровільного виконання взятих на себе зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу боржника позивачем направлялась вимога про повернення боргу в сумі 61667.74 доларів США з розрахунком заборгованості (а.с.9-13).

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність боргового документа у позивача (позикодавця) згідно зі ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст. 526 цього Кодексу).

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушень, визначених змістом зобов`язання.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З врахуванням вищевказаного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 основної суми боргу - 6000 доларів США.

Щодо підставності нарахування та стягнення з відповідача відсотків в сумі 16500 доларів США, то суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з позовної заяви і доданих розрахунків, так і з заяви про збільшення вимог із доданими розрахунками, позивач (в особі свого представника) просить стягнути з відповідача відсотки за період з 05.03.2024 по 06.02.2025, а саме 1500 доларів США за кожен місяць користування грошовими коштами.

У п.5 договору позики від 05.03.2024 визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позивальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю за кожен місяць користування грошовими коштами пеню в розмірі (десять) процентів від зазначеної п.1 даного договору суми позики. За домовленістю сторін виплата процентів за користування грошовими коштами становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США за кожен місяць користування грошовими коштами наданими у позику. Сплата процентів здійснюється до 20 березня 2024 року.

При цьому в разі несвоєчасного та/або неповернення у повному обсязі грошових коштів взятих у позику позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень копійок, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми позики за кожен день прострочення виконання зобов`язання, інші нараховані пені та штрафи.

Отже, кредитором у вказаному договорі було передбачено сплату відсотків за користування коштами, а також штрафні санкції за порушення строків виконання зобов`язання (пеня, штраф), три відсотки річних та інфляційні витрати.

В позовних вимогах представник позивача ставить питання про стягнення саме відсотків за користування позиченими коштами.

Як вбачається із п.1 договору позики, було визначено строк договору, а саме встановлено момент повернення грошових коштів не пізніше ніж до 20.03.2024.

Аналогічний строк визначено і у п.5 договору, де вказано, що сплата процентів здійснюється до 20 березня 2024 року.

Отже сторони чітко узгодили період, за який можуть нараховуватись проценти за користування позиченими коштами: з дня укладення по 20.03.2024.

Суд вважає безпідставною позицію представника позивача про те, що нарахування процентів може здійснюватись протягом всього часу користування позиченими коштами, оскільки така позиція суперечить діючому законодавству та сталій судовій практиці.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 сформулювала правову позицію, де вказала, що: припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 зазначила, що за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні, проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду і у постанові від 5 квітня 2023 року, розглянувши справу №910/4518/16, передану їй КГС ВС для вирішення виключної правової проблеми щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом.

Отже, за встановлених судом обставин, до стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом, виключно у межах, визначених у договорі позики, тобто з 05.03.2024 по 20.03.2024, що становить:

- 1500 дол. США (відсотки за місяць) : 31 день (кількість днів у березні 2024)=48.3 дол. США (щоденна сума відсотків);

- 15 днів (строк дії договору) х 48.3 дол. США (щоденна сума відсотків)= 724.5 дол. США.

Судом проведено обрахунок саме з 15-ти денного строку дії договору, з врахуванням положень ст.253 ЦК України, де визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано її початок.

Крім того, у порядку, визначеному ч.1 ст.141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, що становить: оскільки позов задоволено на 29.9 %, то сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 2841 грн. 43 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 6724.5 доларів США (шість тисяч сімсот двадцять чотири долари 50 центів США), який складається з : основної суми боргу 6000 доларів США та процентів 724.5 доларів США.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2841 грн. 43 коп. (дві тисячі вісімсот сорок одну грн.. 43 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Малькут Олександр Олександрович, АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Суддя: