Справа № 161/9667/24
Провадження № 6/161/133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янчук О.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 161/9667/24 таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця через свого представника звернулась до суду із вказаною заявою.

В обґрунтування вимог вказує, що заочним рішенням суду від 25.06.2024 року було ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 57437,99 грн., судовий збір в розмірі 3028 грн. та 3100 грн. витрат на правничу допомогу. Судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання стягувачем. Заявник зазначає, що оскільки рішенням передбачено вчинення кількох дій (стягнення заборгованості, стягнення судового збору та стягнення правничої допомоги), має бути видано декілька виконавчих листів.

Посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 431 ЦПК України, Волощук Л.В. просить зупинити виконання у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнати виконавчий лист № 161/9667/24 від 10.08.2024 року таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримала вимоги, просили їх задовольнити.

Інші учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Суд зауважує, що відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України неявка стягувача та боржника не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Відтак, з метою дотримання розумних строків розгляду вказаної заяви, суд вбачає за можливе здійснювати розгляд без участі сторін за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням суду від 25.06.2024 року у справі № 161/9667/24 було частково задоволено вимоги позивача та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 57437,99 грн., судовий збір в розмірі 3028 грн. та 3100 грн. витрат на правничу допомогу.

Вказане рішення набрало законної сили 26.07.2024 року.

10.08.2025 року судом було видано виконавчий лист, який було пред`явлено стягувачем до виконання.

На підставі виконавчого документу приватним виконавцем виконавчого округу Пирогою С.С. було відкрито виконавче провадження №76107725.

Предметом розгляду заяви є питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилкового за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

При зверненні до суду із розглядуваною заявою ОСОБА_1 покликається на положення ч. 5 ст. 431 ЦПК України.

Вказаною нормою передбачено, що якщо судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій, видаються декілька виконавчих листів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Разом з тим, положення цієї норми не вимагають обов`язкової видачі кількох виконавчих листів у кожному випадку, коли вирішено кілька вимог, навпаки, визначальним є характер вимог.

У даному випадку основною вимогою у справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги про стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу є похідними та прямо пов`язаними з розглядом основної справи. Такі вимоги становлять однорідний характер також і у контексті виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що виконавчий лист містить резолютивну частину рішення суду, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», його видано щодо одного боржника та одного стягувача. Сума коштів, що підлягає до стягнення пов`язана між собою, не містить різних за своєю природою способів виконання.

Таким чином, видання одного виконавчого листа, яким передбачено стягнення основного боргу та пов`язаних з розглядом справи витрат, не суперечить чинному законодавству, не порушує прав сторін та відповідає принципу процесуальної економії.

Суд також зауважує, що заява ОСОБА_1 має ознаки зловживання процесуальними правами, оскільки спрямована на безпідставне ускладнення чи перешкоджання виконанню судового рішення, ухиленню від виконання зобов`язань, що є неприпустимим згідно з вимогами статті 44 ЦПК України.

Відтак, правові підстави для задоволення заяви відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259,260,432,353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 161/9667/24 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 04 червня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк