28.03.2025 Єдиний унікальний № 371/1942/23 провадження № 2/371/71/25
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/71/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Миронівської міської ради Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги із скасуванням кадастрового номера :07:006:0002 та зустрічним позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Миронівської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Миронівської міської ради Обухівського району Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги із скасуванням кадастрового номера :07:006:0002 та просив суд:

-скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 3,5121, яка розташована за межами населеного пункту села Яхни на території Миронівської територіальної громади для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :07:006:0002 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки;

-скасувати записи у Поземельній книзі, зобов`язавши Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області (, 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14) внести до Державного земельного кадастру відомості про скасування в поземельній книзі щодо державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :07:006:0002.

21 січня 2025 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

11 березня 2025 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Миронівської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Миронівської міської ради Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги із скасуванням кадастрового номера :07:006:0002.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача адвоката Невкритого В.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача.

Від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Шкребтія В.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності позивача та представника відповідача.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Від представників відповідачів Миронівської міської ради Обухівського району Київської області та Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області заяви про розгляд справи у відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки 3,51 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № 336) за межами села Яхни Миронівської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Вказану ділянку ОСОБА_1 успадкував за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Крім того, він є власником земельної ділянки площею 3,51 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай № НОМЕР_1 ) за межах села Яхни Миронівської територіальної громади Обухівського району Київської області.

Після виготовлення технічної документації звернувся до Державного реєстратора, який розглянувши заяву про внесення відомостей до Державного земельного кадастру з існуючим Державним актом на право приватної власності на землю Р1 №216037 прийняв рішення №РВ-023 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Підстава відмови розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Державний кадастровий реєстратор зазначив, що до перетину ділянки з ділянкою :07:006:0002, площа співпадає 100 відсотків (повне співпадіння).

Як встановлено зі зустрічної позовної заяви, 28 лютого 2024 року ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки прийняла (купила) у власність земельну ділянку загальною площею 3.3121 гектарів у межах згідно з планом кадастровий номер :07:006:0002, що розташована за адересою: АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, що відчужується за цим договором, належить продавцеві на підставі свідоцтва про право власності виданого Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції Київської області 06.09.2013 року, індексний № 9060217. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.09.2013 року за № 2400743. Реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 29.

Відповідно до п. 3 ДОГОВОРУ Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою кабінету міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051 не зареєстровані згідно Витягу з Державного земельного кадастру.

Попередній власник ОСОБА_2 виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана технічна документація розроблялася ліцензованою організацією, була відповідно погоджена. У складі технічної документації міститься Акт встановлення та погодження меж землекористування, який був підписаний суміжними землевласниками.

Технічна документація із земеустрою була затверджена розпорядженням за № 262 від 06.08.2013 року голови Миронівської районної державної адміністрації Київської області. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :07:006:0002.

Таким чином позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 являється набувачем земельної ділянки, яка в свою чергу була отримана у власність ОСОБА_2 відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України- право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ст. 140 ЗК України , передбачено, що підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; є) примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності.

В свою чергу позивач за первісним позовом ОСОБА_5 10 квітня 2003 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 216037. Після отримання державного акту ОСОБА_1 не вчинив дій щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку , визначення меж земельної ділянки в натурі та присвоєння кадастрового номера.

Технічну документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку ОСОБА_1 виготовив лише 26 грудня 2022 року.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Закону України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Закону України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено порядок державної реєстрації земельної ділянки. Зокрема, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Відповідно до п. 4 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ " Про Державний земельний кадастр", у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 158 Земельного кодексу України визначено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом не підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 82, 95, 206, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області, Миронівської міської ради Київської області про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття поземельної книги із скасуванням кадастрового номера :07:006:0002 відмовити.

2.Зустрічним позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Миронівської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю задовольнити.

3.Визнати недійсним та скасувати державни акт на право приватної власності на землю серії Р1 за №216037 від 10 квітня 2003 року, площею 3,51 га розташованої на території Яхнівської сільської ради, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрвоаного в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №308 та скасувати його державну реєстарцію.

4.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук

Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2025 року.