Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1000/25 Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.,

розглянув у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін м. Житомирі цивільну справу №285/1000/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" Дерюгіної Христини Богданівни на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Помагаєва А.В. у м. Звягелі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з даним позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 36200,70 грн, з яких: 4500,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 31700,7 грн - заборгованість за відсотками. Позов обґрунтовано тим, що 15 квітня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №989239, відповідно до умов якого, ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кошти у сумі 4500,00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день. Згідно договору про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №989239 , укладення цього договору здійснено сторонами за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт за допомогою електронної ідентифікації в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 29 квітня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №2904-24, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 989239. Позичальник свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 20700,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1385,16 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - Дерюгіна Х.Б. подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення усієї суми заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у відповідності до п. 3.1. договору про споживчий кредит № 989239 від 15.04.2023 року, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/ факт. У відповідності до п. 3.2. договору про споживчий кредит № 989239 від 15.04.2023 року, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Також, слід зауважити, що згідно п. 5.1. договору про споживчий кредит № 989239 від 15.04.2023 року, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. договору. Положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки не застосовуються у даній справі, з огляду на те, що нарахування у частині відсотків припинилися - 09.04.2024 року, тоді як можливість нараховувати денну процентну ставку у розмірі 2,5% обмежено на строк до 22.04.2024 року включно, відтак, згідно наданого розрахунку, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками складають 31700,7 грн. та підлягають задоволенню.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні частини відсотків за користування кредитом, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції на законність та обґрунтованість не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись з позовом до суду, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» посилається на те, що 15 квітня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 989239. Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 4500,00 грн строком на 360 днів, стандартна процентна ставка в день 1,99%, орієнтована загальна вартість кредиту - 36738,00 грн. Договір підписано електронним цифровим підписом сторін.

Паспорт споживчого кредиту від 15.04.2023, у якому зазначені основні умови кредитування підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

29 квітня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №2904-24, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 989239, що підтверджується договором факторингу №2904-24 від 29.04.2024 та витягом з реєстру боржників до договору факторингу.

ОСОБА_1 в суді першої інстанції підтвердив отримання коштів, згідно кредитного договору № 989239 від 15.04.2023 року.

Відповідно до довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитним договором № 989239 від 15.04.2023, за ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 36200,70 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500,00 грн, заборгованості по відсоткам у розмірі 31700,70 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин застосовується ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У даній справі встановлено, що 15 квітня 2023 року ОСОБА_2 підписав договір про надання споживчого кредиту №989239. Строк кредитування за споживчим кредитом був погоджений сторонами та становив 360 днів. За умовами договору плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,99 процентів за кожен день користування кредитом.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 1,99% у період з 15.04.2023 по 09.04.2024 року. Загальна сума нарахованих відсотків становить 31700,70 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору не змінювалася.

Статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності з 24 грудня 2023 року, тобто після укладення договору №989239 від 15 квітня 2023 року.

Крім цього, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» визначено, що положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Отже, застосування судом першої інстанції ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є безпідставним, оскільки самим Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 15 квітня 2023 року, тобто до набрання чинності цим Законом, тому процента ставка нараховувалась у відповідності до чинного законодавства, яке діяло до набрання чинності цим Законом і підстав нараховувати понижену проценту ставку у розмірі 1% у суду немає.

У відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 % та протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Вбачається, що кредитний договір між сторонами було укладено 15 квітня 2023 року строком на 360 днів, тобто дія пункту 5 розділу І Закону України Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» поширилася на вказаний договір. Відтак після 24 грудня 2023 року необхідно було протягом 120 днів застосовувати відсоткову ставку 2,5%, разом з тим, позивач нараховував відсоткову ставку нижчу - 1,99%.

Беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості до договору про споживчий кредит № 989239 від 15.04.2023 року, нарахування відсотків здійснювалося первісним кредитором згідно графіку платежів у період з 15.05.2023 по 09.04.2024, а тому положення вищезгаданого Закону не застосовуються у даній справі, з огляду на те, що нарахування відсотків припинилися - 09.04.2024 року за відсотковою ставкою 1,99%, тоді як можливість нараховувати денну процентну ставку 120 днів у розмірі 2,5% обмежено на строк до 22.04.2024 року включно, відтак, згідно наданого розрахунку, позовні вимоги у частині стягнення заборгованості за відсотками складають 31700,70 грн та підлягають задоволенню.

Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.1.5.1 договору, за змістом якого, плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1,99% за кожен день користування кредитом і є нижчою ніж встановлено Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 % та протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 15500,70 грн не відповідає вимогам закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення вимоги в частині стягнення залишку заборгованості по відсотках у розмірі 15500,70 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом в розмірі 15500,70 грн скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про задоволення вказаної вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 2906,88 грн (із розрахунку: 2422,40 грн до суду першої інстанції х 150% = 3633,60 грн х 0,8 ставки, апеляційна скарга подана через електронний суд = 2906,88 грн), а всього 5329,28 грн.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 квітня 2025 року скасувати в частині незадоволеної вимоги та в частині судового збору і ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишок заборгованості за нарахованими відсотками за договором про надання споживчого кредиту № 989239 від 15 квітня 2023 року у розмірі 15500,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 2906,88 грн, а всього 5329,28 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді