Справа № 489/699/24
Провадження № 2/489/168/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання Савковою К.А.,

за участі представника позивача Свєтликова Д.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства (далі - АТ) «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з розподілу природного газу,

встановив:

В січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за з розподілу природного газу в розмірі 8 747,85 грн. та судового збору в розмірі 3028,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача. Факт споживання природного газу за вказаною адресою підтверджується Витягом з особового рахунку споживача по об`ємам споживання, що відповідно до пункту 7 глави 3 розділу ІV Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, (далі - Кодекс газорозподільних систем) свідчить про приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичне його укладання. Загальна вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 30.09.2023 складає 8 747,85 грн. Відповідач свій обов`язок щодо оплати позивачу послуги з розподілу природного газу не виконала, у зв`язку з чим в неї утворилась заборгованість за період з 01.01.2020 по 30.09.2023 у розмірі 8 747,85 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2024 відкрито провадження у справі.

22.04.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва у вказаній справі було постановлено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволено.

В подальшому 03.06.2024 згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2024 заочне рішення скасовано, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

18 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідачка не визнає позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що вона не є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за іншою адресою, АДРЕСА_2 . Вона не може бути споживачем комунальної послуги, оскільки не є власником нерухомого майна та не є особою, яка користується нерухомим майном та отримує комунальні послуги. До того ж відповідачка вказала, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий позивачем самовільно на її ім`я та не відповідає реальному об`єкту споживання, обґрунтовуючи це тим, що за свідоцтвом про право власності їй належить 20/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте позивачем цього не враховано, вказано, що відповідач є споживачем по будинку у цілому та покладено на відповідача обов`язок сплачувати борги за всіх власників житлового будинку. Стосовно кількості показників споживання природного газу відповідачка вказала на фальсифікацію обсягів споживання позивачем для безпідставного збільшення плати за послугу з розподілу природного газу. Тому, наявними у матеріалами доказами позивач не довів свого матеріального права на стягнення заборгованості, оскільки докази є недостовірними за ними неможливо встановити об`єкт на який постачався газ та здійснювався розподіл газу та не можливо встановити кількість постачання спожитого газу.

В письмових поясненнях, які надійшли до суду 02.10.2024 року представник позивача спростовував доводи відповідача про неналежність їй житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 31.07.1995 року, зареєстрований в КП «ММБТІ» за № 14363 від 31.07.1995 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 20/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 . Стосовно відкриття особового рахунку представник позивача зазначив наступне, АТ «Миколаївгаз» в цілях обліку спожитого природного газу, на підставі робочого проекту на газифікацію приміщення в залежності від ідеальної частки на право власності в житловому будинку та фактичного користування приміщенням, були присвоєні номера квартир для індивідуалізації кожного споживача. Кожному споживачу за вказаною адресою відкрито індивідуальний особовий рахунок та встановлено індивідуальний газовий лічильник. У відповідача ОСОБА_1 також було встановлено індивідуальний газовий лічильник, присвоєно персональний ЕІС-код та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Стосовно доводів відповідачки, про те що вона не користується природним газом, позивач зазначив наступне. Відповідачем особисто передавались покази газового лічильника GALLUS 2000-U G-4 №U01374863, а саме: 20.05.2024 року з показами 27598 м.куб та 17.06.2024 року з показами 27612 м.куб., різниця в об`ємах спожитого газу складає 14 м.куб., що свідчить про факт споживання відповідачем природного газу за вказаною адресою.

04.06.2025 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, де відповідачка не погоджується з сумою заборгованості оскільки, вона розрахована з недостовірних показників об`єму споживання газу, які сфальсифіковані позивачем для збільшення плати за з розподілу природного газу.Наявними у матеріалах справи доказами позивач не довів свого матеріального права на стягнення заборгованості, оскільки докази є недостовірними за ними неможливо встановити об`єм постачання та споживання газу не можливо розрахувати плату за послугу по розподілу газу . Також зазначила, що у відповідачки відсутня державна реєстрація на майно за адресою: АДРЕСА_1 , а тому у відповідачки не виникло ї законного права власності на нерухомість. Тому, відповідачка простить відмовити у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» в судовому засіданні позовні вимога підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позивача, та підтримала відзив на позовну заяву та додаткові пояснення додані нею до матеріалів справи.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача,дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем врегульовано спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, іншими нормативними актами та умовами укладених між сторонами договорів.

Так, Закон України «Про ринок природного газу» визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Пунктами 27, 28 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу та постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів.

Пунктом 35 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність та споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27.08.2014 № 694/2014 було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП).

Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП.

Постановами НКРЕКП № 3035 від 24.12.2019, № 1173 від 24.06.2020, № 2777 від 30.12.2020, постановою НКРЕКП № 128 від 30.01.2021 «Про внесення змін по постанови НКПЕКП від 30.12.2020 № 2777» встановлено тарифи на послуги розподілу природного газу для АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Постановою НКПЕКП від 30.09.2015 № 2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глава 1 розділ 1 Кодексу).

Пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем визначено, що його дія поширюється зокрема, на операторів газорозподільних систем, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем встановлено, що експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Таким чином, Акціонерне товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу в межах території м. Миколаєва та Миколаївської області, зокрема і за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт належності ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності 20/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 31.07.1995 р., зареєстрованим в КП «ММБТІ» за № 14636 від 31.07.1995р.

В період реєстрації відповідачем права власності на нерухоме майно (31.07.1995 року) діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966 року. Дана Інструкція втратила чинність 19.01.1996 року на підставі наказу Державного комітету України по Житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.01.1996р. за №31/1056.

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, а лише визначає момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

За змістом пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Послуги з газопостачання природного газу надаються постачальником позивачу на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 22498.

Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.07.1995 р., зареєстрованим в КП «ММБТІ» за № 14636 від 31.07.1995р., ОСОБА_1 з 1995р. є співвласником будинку АДРЕСА_3 .

Як передбачено частинами 1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно положень ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, крім іншого мають містити норми споживання природного газу у розрізі 12 календарних місяців (норма застосовується щодо побутових споживачів без лічильника газу).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

У постанові Верховного суду у справі № 717/341/21 від 14 вересня 2022 року викладено правовий висновок, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20.

За приписами підпункту 1 пункту 2 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника.

На підставі укладеного договору розподілу природного газу ОСОБА_1 , як суб`єкту ринку природного газу, Оператором ГРМ був присвоєний персональний ЕІС-код 56XM24A33353127V за адресою: АДРЕСА_4 .

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Отже, ОСОБА_1 , в силу пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, на момент виникнення спірних правовідносин, була споживачем послуги з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_4 , яка надавалась Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

За правилами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виконують з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Приписами статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зазначена норма закону зобов`язує споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.03.2018 у справі 401/710/15-ц.

Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з постачання теплової енергії, а відповідач повинен за них сплачувати в силу приписів статті 11 ЦК України.

Матеріалами справи встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору, надаючи відповідачу послуги з розподілу природного газу, але відповідач, яка є фактичним споживачем наданих позивачем послуг, всупереч визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг в повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем.

Відповідно до вимог статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з положеннями пункту 4 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

Аналогічна норма закріплена в Типовому договорі розподілу природного газу. Згідно з 5.5. Типового договору розподілу природного газу, побутові споживачі в яких є лічильник газу, зобов`язані щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ.

Якщо споживач вчасно не передає показники лічильника газу, йому буде донараховано обсяг газу за повний календарний місяць, згідно з плановими обсягами споживання за відповідний період. Розраховується це на основі даних групи споживання Споживача (Додаток 1 до Кодексу газорозподільних систем (абзац 2 пункту 4 глави 4 розділу ЇХ Кодексу ГРМ).

За змістом абзацу 6 пункту 5.5. Розділу V Типового договору розподілу природного газу у разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання Споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців. Якщо за підсумками наступного місяця Споживач своєчасно надасть показання лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

07.10.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову №2080, відповідно до якої затверджено ряд змін до Кодексу газорозподільних систем та Типового договору розподілу природного газу, зокрема до глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, яким встановлено порядок розрахунків за договором розподілу природного газу.

Так, згідно пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно умов пункту 6.1 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п.6.2 розділу VI даного Договору).

Постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3035 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгаз», встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для AT «Миколаївгазз» на період: з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно у розмірі 1,308 грн. за 1 м3 на місяць; з 01 липня 2020 року у розмірі 1,464 грн. за 1 м3 на місяць; з 01.01.2021 року 2,340 грн., з 01.02.2021 року 2,148 грн., з 01.01.2022 року 2,388 грн. за 1 м3 на місяць.

Згідно умов абзацу другого пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, які кореспондуються з положеннями абзацу другого пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, місячна вартість послуги з розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність по об`єкту відповідача за адресою: АДРЕСА_1 на 2019 рік визначена позивачем з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2018 по 30.09.2019 та складає 1383 м3, а за 2020 газовий рік, (визначений за період з 01.10.2019 по 30.09.2020) складає 1067,67 м3.; за 2021 газовий рік (за період з 01.10.2020 по 30.09.2021) складає 911,44 м3., за 2022 газовий рік ( за період з 01.10.2021 року по 30.09.2022) складає 2034,65 м3.

Загальна вартість послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 по 31.09.2023, згідно розрахунку наданого позивачем, складає 8 747,85 грн.

Відповідач свій обов`язок щодо сплати послуг за розподіл природного газу не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за період з 01.01.2020 по 31.09.2023 в розмірі 8 747,85 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд приходить висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь АТ «Миколаївгаз» заборгованість за послуги з розподілу природного газу, за період з 01.01.2020 по 31.09.2023 в розмірі 8 747,85. грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу в розмірі 8 747,85 грн (вісім тисяч сімсот сорок сім гривень 85 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Погранична, 159;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 05.06.2025.

Суддя Г.С.Костюченко