Справа №:755/8037/25
Провадження №: 4-с/755/78/25
У Х В А Л А

"03" червня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Онопрійчук Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник, ОСОБА_3 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить суд: зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 41238842.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2013 у справі №2604/8299/12 про поділ спільного майна подружжя, за ОСОБА_1 було визнано право власності на: на частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,048 га, що знаходиться на території Ясногородської сільської ради, масив садових товариств «Ясногородка-1», садове товариство «Вишенька», Вишгородського району Київської області; садовий будинок АДРЕСА_2 на території Ясногородської сільської ради, масив садових товариств «Ясногородка-1», садове товариство «Вишенька» Вишгородського району Київської області.

Також рішенням суду було частково задоволено позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення боргу. Суд прийняв рішення стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 283 751,50 грн, що за курсом НБУ еквівалентно 35 500,00 доларів США.

13.12.2013 стягувач ОСОБА_2 звернувся із заявою та виконавчим листом № 2604/8299/12 виданий 29.11.2013 Дніпровським районним судом міста Києва до Органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в і Києві (наразі - Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття виконавчого провадження з метою виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01.07.2013 у справі № 2604/8299/12 про стягнення з боржника 283 751,50 грн.

13.12.2013 старший державний виконавець Шеремет Юлія Михайлівна (не діє) відкрила виконавче провадження та винесла постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) № 41238842.

12.03.2014 з метою реального виконання рішення суду, старший державний виконавець Шеремет Юлія Михайлівна вчинила виконавчу дію - винесла постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

12.03.2014 державний виконавець також виносить постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 28 375,15 грн та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 100,75 грн.

23.04.2014 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби надійшла заява стягувана ОСОБА_2 про фактичне виконання боржником рішення суду.

27.05.2014 державним виконавцем на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 41238842, на підставі заяви стягувана про фактичне виконання рішення суду.

28.04.2014 виконавчий документ повернувся стягувачеві (за письмовою заявою стягувача) на підставі пункту 1 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції).

При винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі заяви стягувача про фактичне виконання рішення суду, державний виконавець не повідомила боржника особисто, ні рекомендованим листом про те, що арешт з майна боржника не буде знято до того часу, поки боржник не сплатить 28 375,15 грн, згідно постанови про стягнення виконавчого збору та 100,75 грн, згідно постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

03.08.2021 за заявою ОСОБА_1 № 47117482 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н.В. було здійснено державну реєстрацію права власності частини квартири АДРЕСА_3 .

З метою продажу своєї частки квартири АДРЕСА_3 , заявник звернувся до приватного нотаріуса за консультацією, під час якої йому стало відомо, що старшим державним виконавцем Шеремет Юлією Михайлівною Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального правління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження № 41238842 з примусового виконання виконавчого листа № 2604/8299/12 від 29.11.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з позивача на користь ОСОБА_2 коштів в сумі 283 751,50 грн, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , а тому укласти в приватного нотаріуса договір купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_3 заявник не зможе.

Заявою від 30.04.2025 представник заявника - адвокат Хмарук Наталія Іванівна вернулася до Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м. Києві з проханням зняти арешт з усього майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження № 41238842, в зв`язку з тим, що 27.05.2014 державним виконавцем на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Листом № 48875 від 02.05.2025 Дніпровський відділ державної виконавчої служби в м. Києві письмово повідомив, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження (ВП-Спецрозділ) 41238842 з примусового виконання виконавчого листа № 2604/8299/12 від 29.11.2013 виданого Дніпровським районним судом м. Києва щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 283 751,50 грн. 27.05.2014 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Шеремет Юлією Михайлівною на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в старій редакції) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виведені в окреме виконавче провадження.

Матеріали виконавчого провадження № 41238842 знищено за закінченням строків зберігання, передбачених пунктом 2 розділу XI Наказом № 1829/5 від 07.06.2017 виданого Міністерством юстиції України «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями».

Дніпровський відділ державної виконавчої служби в м. Києві повідомив, що зняти арешт з майна боржника неможливо, оскільки виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником не сплачені, повторно відкрити виконавче провадження в заінтересованої особи немає підстав.

Враховуючи те, що виконавче провадження № 41238842 про стягнення заборгованості в сумі 283 751,50 грн закінчене, а матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням строків зберігання, сплатити виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій (які були виведені в окреме виконавче провадження) на рахунок Дніпровський відділ державної виконавчої служби в м. Києві в сумі 28 475,90 грн у заявника немає можливості, оскільки в заінтересованої особи немає підстав знову відкривати дане виконавче провадження.

На даний час будь-які виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 відсутні, а тому арешт майна повинен бути скасований.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.20258 прийнято скаргу до провадження та призначено її до розгляду.

Зазначена ухвала заінтересованим особам була доставлена до електронного кабінету 16.05.2025.

03.06.2025 до суду надійшла заява представника скаржника про розгляд справи у її відсутність.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 447-1 ЦПК України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 414390861 від 20.02.2025, арешт накладено на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження 4984013 (спеціальний розділ), зареєстровано 14.03.2014 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41238842 виданий 12.03.2014 Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП-спецрозділ, виконавче провадження №41238842, відкрите 13.12.2013 старшим державним виконавцем Шеремет Ю.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа від 29.11.2013 №2604/8299/12 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 283 751,50 грн. В межах вказаного виконавчого провадження, 12.03.2014 старшим державним виконавцем Шеремет Ю.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 27.05.2014 старшим державним виконавцем Шеремет Ю.М. Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесена постанова про закінчення ВП на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Станом на день розгляду даної скарги, відомості в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, щодо наявності відкритих виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 , відсутні.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП-спецрозділ, у виконавчому провадженні №.03.2014 старшим державним виконавцем Шеремет Ю.М. винесла постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 28 375,15 грн та про стягнення з витрат на проведення виконавчих дій в сумі 100,75 грн.

При цьому, як встановлено судом виконавче провадження №41238842 знищене, а в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, відомості щодо наявності відкритих виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 , відсутні. При цьому, відмовляючи у задоволенні заяви боржника щодо зняття арешту з майна боржника, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) послався на ту обставину, що боржником, станом на 02.05.2025 не сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. В той же час, жодних постав, які б підтверджували виведення з виконавчого провадження №41238842 яке закінчене та знищене, в окреме виконавче провадження постанов старшого державного виконавця Шеремет Ю.М. від 12.03.2014 про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не надано ні боржнику, ні суду в межах розгляду даної справи.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №41238842, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника.

При цьому, наявність протягом тривалого часу (11 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, доводи скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання знайшли підтвердження у межах розгляду даної скарги, що надає підстави суду для її задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 137, 141, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ), Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (код в , вул. Євгена Сверстюка, 15, м. Київ) на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 41238842.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 10.06.2025.

Суддя: