Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/3437/23
Провадження № 2/553/108/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі головуючого судді Фоміної Ю.В., за участю секретаря судового засідання Долгової М.М., представника позивача Гаврилюка О.С., відповідачки ОСОБА_1 , представників відповідачки Постернака В.М., ОСОБА_2 , представника третьої особи Линник Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №553/3437/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

21.12.2023 року позивач подав до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором № 4 від 21.07.2023 року у розмірі 58 707,66 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сім) гривень 66 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 147,20 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 21.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» (код ) та ОСОБА_1 було укладено договір № 4 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Згідно з п.8.1 Договору Клієнт (відповідачка) отримує товари Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючи та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до Договору ОСОБА_1 ознайомилася з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™. в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 року, зміст Правила їй були зрозумілими та вона погоджується їх дотримуватись та виконувати. Враховуючи, що ОСОБА_1 своїм підписом у Договорі погодилася з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлена та повністю погоджується з Правилами. Згідно вказаних умов Договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу "Телефон мобільний Apple iPhone 13 128Gb Starlight" (далі - Товар), встановленою вартістю 53 322,05 грн. Передача Товару ОСОБА_1 засвідчена її підписом на Договорі. Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: 36022, Полтавська область, м. Полтава, бул. Богдана Хмельницького, буд. 36, кв. 37. Умовами Пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору.Платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів): становить 4399,00 грн. Кількість місячних платежів (крім першого): 5. Розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 9 784,61 грн.Станом на 21.12.2023 року ОСОБА_1 не виконала прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2. Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору ОСОБА_1 в якості оплати вартості отриманого Товару було сплачено: 21.07.2023 року - 4 399,00 грн. (платіж при отриманні Товару).Приймаючи до уваги вищевикладене на день подання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за Договором складає 58 707,66 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сім) гривень 66 копійок, в тому числі: 48 923,05 (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 05 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 9 784,61 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 61 коп. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору. Отже, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом.

Ухвалою судді Ленінського міського суду м. Полтави від 15.01.2024 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 27.03.2024 року до участі у справі залучено в якості треьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ «Ритейл».

16.04.2024 року представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Постернак Віктор Михайлович надав до суду відзив у якому зазначив, що позов не визнає з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.На підставі ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як вбачається з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. ОСОБА_1 на момент укладення договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше мала III групу інвалідності за психічним захворюванням. З березня 2014 року і по теперішній час вона спостерігається у лікаря-психіатра, діагноз: тяжкий психічний розлад. Періодично проходить стаціонарне лікування в КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР». Крайній раз знаходилася на стаціонарному лікуванні з 13.09.2023 р. по 12.10.2023 р. Згідно епікризу до історії хвороби від 27.10.2023 р., діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Під час укладення договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше за № 4 від 21.07.2023 р. представнику ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» було відомо про III групу інвалідності відповідача за психічним захворюванням, оскільки на запитання працівника ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» про наявність у неї доходів, вона повідомила, що отримує пенсію по інвалідності та надала копію посвідчення. Тому на основі викладеного, вважає, що Договір № 4 від 21.07.2023 року між ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» та ОСОБА_1 є нікчемним, оскільки відповідач є особою з інвалідністю III групи за психічним захворюванням, тому не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

17.04.2024 року представником третьої особи ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» - Линник Л.С. до суду надано пояснення, в яких зазначається, що 20 липня 2022 року позивач, в особі директора Деревка Юрія Олексійовича, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ РИТЕЙЛ», якого представляє директор Мироненко Олена Леонідівна, з іншої сторони, уклали Договір № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™. Укладений між позивачем та постачальником Договір № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) від 20.07.2022 року за своєю юридичною природою є договором факторингу. 21.07.2023 року між постачальником та відповідачем було укладено Договір № 4 про отримання товарів в системі На підставі укладеного Договору Позивачем було здійснено фінансування Постачальника в сумі 37 192,20 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №8118 від 21.07.2023 року. В свою чергу, постачальником згідно умов Договору було передано відповідачу в оренду на умовах лізингу "Телефон мобільний Apple iPhone 13 128Gb Starlight" встановленою вартістю 53 322,05 грн. Передача та отримання товару засвідчена власноручним підписом відповідача у Договорі, що повністю відповідає умовам, визначеним у п. 9.1 Договору. Крім цього, на виконання умов Договору відповідачем 21.07.2023 року було здійснено платіж по оплаті вартості отриманого Товару в розмірі 4 399,00 грн., що свідчить про визнання відповідачем факту укладання Договору та отримання товару за таким Договором, тим більше, що самим відповідачем цей факт не заперечуються. П. 9.2. Договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше передбачено, що у разі, якщо Клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) Постачальнику протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів, Клієнт зобов`язаний повідомити про це Позивача в семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п. 7.1. Договору. Оскільки, частково оплативши товар, відповідач всупереч цій нормі Договору не повідомляв ні позивача, ні постачальника про неотримання ним товару, а тому вважаємо, що факт передачі йому товару як покупцеві є обґрунтованим, оскільки обов`язок повідомити про неотримання товару у строк покладений саме на покупця. Таким чином, постачальником були повністю виконані його зобов`язання щодо надання відповідачу товару за Договором, товар було отримано ним в належній формі, якості та комплектації, жодних скарг щодо якості товару заявлено не було, а відтак, відповідно до умов Договору всі існуючі та майбутні права постачальника за Договором було відступлено на користь позивача. В свою чергу, відповідачем вказаних процесуальних норм не дотримано, та жодних доказів на підтвердження/доведення обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову, ним не надано.

29.04.2024 року представником позивача Гаврилюком О.С. надано до суду відповідь на відзив, у якому зазначається, що у вищезазначеному відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі та вважає, що Договір № 4 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 21.07.2023 року, який було укладено між ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» та відповідачем є нікчемним, оскільки відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи за психічним захворюванням і на момент укладення вищевказаного Договору вона не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів, так як внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна була усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач повністю не погоджується з викладеними у відзиві на позовну заяву доводами представника відповідача, оскільки в Єдиному реєстрі судових рішень відсутні будь-які судові справи (рішення), щодо визнання відповідача обмежено дієздатною чи недієздатною, а тому для визнання Договору недійсним відповідач має керуватися підставами, визначеними статтею 225 ЦК України, шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Відповідач взагалі не зверталася до суду з позовною заявою щодо визнання Договору недійсним в цілому, а тому він є чинним на даний момент і має виконуватися сторонами в повному обсязі відповідно до його умов та положень чинного законодавства України. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на медичну документацію, з якої вбачається, що відповідач є психічно- хворою людиною, та зазначені в документації діагнози, на думку представника відповідача, дають підстави вважати, що відповідач під час укладення оспорюваної угоди не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Позивач не погоджується з цими висновками представника відповідача, внаслідок чого вважає неспроможними доводи відзиву на позовну заяву в цій частині. Так, з цих довідок вбачається, що відповідач має захворювання - тяжкий психічний розлад, але не визнана у встановленому законом порядку недієздатною або обмежено дієздатною. Позивач вважає за необхідне зазначити, що в жодній медичній довідці, наданій представником відповідача, не зазначається про те, що внаслідок цього захворювання відповідач потребує постійного стороннього догляду. З Епікризу виписки з історії хвороби № 4432 вбачається, що Відповідач є навіть працездатною (їй рекомендовано раціональне працевлаштування), та вона не містить вказівки про необхідність постійного стороннього догляду Відповідача, що обов`язково зазначається, якщо такого стороннього догляду потребує інвалід. Таким чином, із аналізу наданої представником відповідача медичної документації можна прийти до висновку, що психічне захворювання відповідача не потребує ізоляції від суспільства, відповідач адаптована до життя у суспільстві і її правоздатність дозволяє відповідачу самостійно вчиняти будь-які угоди, необхідні для забезпечення її життєдіяльності. Після укладення оспорюваного Договору відповідач вчиняла дії на виконання вказаного Договору, зокрема в день укладання Договору здійснила визначену п. 2 Договору оплату у розмірі 4 399,00 грн. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач оформила Договір, власноручно підписавши його, та користується наданим товаром. Для доведення своїх вимог представник відповідача посилається лише на наявність у відповідача певного діагнозу про психічний розлад, який сам по собі не може бути достатнім для визнання судом доведеним факту абсолютної неспроможності відповідача розуміти значення своїх дій та керувати ними станом на 21.07.2023 р. (дата укладання оспорюваного Договору), тим більше, що таке захворювання носить постійний характер, але при цьому відповідача не визнано ані обмежено дієздатною, ані недієздатною. Відповідач працездатна (на момент оформлення Договору відповідач особисто надала постачальнику дані про своє місце роботи - ТОВ «АТБ»), сторонньої допомоги не потребує, вільно укладає угоди, звертається до центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що явно не свідчить про неможливість усвідомлювати нею значення своїх дій. З огляду на зазначене, вважає, що представник відповідача за рахунок викривлення істинних обставин справи та введення суду в оману, намагається посприяти уникненню відповідачем відповідальності за невиконання своїх договірних зобов`язань, тим самим ставлячи під загрозу справедливий захист законних прав та інтересів позивача.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року по цивільній справі №553/3437/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про стягнення заборгованості, призначено судово-психіатричну експертизу, за клопотанням представника відповідачки Постернака В.М., для визначення психічного стану відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та здатності усвідомлювати нею значення своїх дій та керувати ними в момент укладання договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше за №4 від 21.07.2023 року. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

01.11.2024 року з Полтавської Філії судових експертиз Державної установи « Інститут судової психіатрії МОЗ України» до суду було повернуто матеріали цивільної справи №553/3437/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про стягнення заборгованості, без проведення судово-психіатричної експертизи, у зв`язку з не проведенням оплати експертного дослідження.

07.11.2024 року провадження у справі №553/3437/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про стягнення заборгованості, поновлено.

11.02.2025 року представником відповідача Фабро Є.А. надіслано до суду відзив на позовну заяву, у ній він зазначає, що 21.07.2023 року між ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4 про отримання товарів - мобільного телефону Apple iPhone 13 128Gb Starlight в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір). Згідно п. 9.2.8. Правил клієнт має право у випадку розірвання Договору на підставі п.2. ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" (розірвання договору при поверненні товару належної якості та при відсутності аналогічного товару на обмін) - повернути товари за адресою торгової точки постачальника. ОСОБА_1 21.07.2023 року у відповідності до ст. 9 Закону України "Про захист прав споживачів" повернула мобільний телефон Apple iPhone 13 128Gb Starlight та таким чином розірвала Договір. Крім того, позивачем не доведено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», відповідно до договору факторингу, набуло право вимоги до позивальників ТОВ «ВФ «Ритейл».

20.02.2025 року представником третьої особи надано до суду додаткові пояснення у справі, де йдеться про те, що у своїх поясненнях представник відповідача змінює позицію відповідача щодо даного спору. Оскільки, допитана в судовому засіданні в якості свідка, під присягою, відповідачка надала суду завідомо неправдиві відомості щодо обставин справи, а саме: відповідачка зазначила, що вона повернула товар в магазин в день його придбання, тобто 21.07.2023 року. Представник третьої особи в судовому засіданні спростувала факт повернення товару відповідачкою в день його придбання, 21.07.2023 року і повторно заявляє, що товар відповідачкою не повертався ТОВ «ВФ Ритейл». Однак, представник відповідача, в своїх додаткових поясненнях знову надає суду неправдиві відомості щодо факту повернення товару, які в тому числі, спростовуються наступним. 04.02.2025 року позивачем подано до суду додаткові пояснення у справі та докази, серед яких аудіозапис телефонної розмови представника позивача з відповідачкою, який відбувся 07.11.2023 року. Прослухавши даний аудіозапис, навіть не будучи експертом, легко визначити, що голос жінки належить відповідачці, тим більше, вона сама і представилась під час розмови та надала інформацію про те, що товар, який було придбано у третьої особи ТОВ «ВФ Ритейл» був у її доньки, а на момент телефонної розмови (07.11.2023 року) його вже в неї немає, по причині крадіжки. Вказане суперечить поясненням відповідачки, які вона надала в судовому засіданні 22.01.2025 року. Крім того, скріншот електронного листа з повідомленням про повернення товару, який долучений до додаткових пояснень представника відповідача датований 14.02.2025 року, тобто після спливу 1,5 років після ніби-то повернення товару, відтак даний доказ є таким, що, ймовірно, створений (отриманий) під впливом, спрямованим на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. А тому, виходячи з положень статті 78 ГПК України, такі докази не є достовірними. Тому, вище викладене свідчить про те, що відповідачка незаконними способами та методами, вводячи суд в оману, надаючи завідомо неправдиві відомості під час допиту в якості свідка під присягою, штучно створюючи та подаючи до суду недостовірні докази намагається уникнути виконання зобов`язань по Договору 4 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 21.07.2023 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, зазначивши, що відповідачка не надала суду доказів про повернення товару до магазину.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила та під час допиту в якості свідка пояснила, що дійсно 21.07.2023 року вона прийшла в магазин «Водафон», розташований по АДРЕСА_1 , щоб подивитися мобільні телефони. Вона має психічне захворювання та у той час у неї було загострення її психічного стану і вона вирішила придбати мобільний телефон. Коли прийшла до дому, то переосмислила свою покупку та в той же день повернула мобільний телефон в магазин тому ж продавцю, у якого оформлювала покупку мобільного телефону в кредит. Обставин покупки та повернення товару вона не пам`ятає. Після цього, у зв`язку із загостренням її психічного стану, вона потрапила до лікарні. На уточнюючі питання представника третьої особи, відповідачка пояснила, що дійсно в той день вона в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » придбала в кредит два мобільних телефона. Один мобільний телефон вона залишила для користування дитиною, оскільки батько дитини погодився сплачувати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за придбання мобільного телефону, а інший телефон вона повернула в магазин, оскільки самостійно не має таких коштів для оплати мобільного телефону. Наголошує, що не пам`ятає при яких обставинах вона повернула телефон та яку суму грошей їй при цьому повернули.

Представники відповідачки проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав того, що в момент укладання договору ОСОБА_1 , яка є особою з інвалідністю 3 групи та має тяжке психічне заховрювання, не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, крім того придбаний товар повернула 21.07.2023 року у відповідності до ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином розірвала договір. Позивачем не доведено, що відповідно до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Фангарант Груп» набуло право вимоги до позичальників ТОВ «ВФ «Ритейл».

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що товар відповідачкою до магазину не повертався, ТОВ «ВФ Ритейл отримало від позивача відповідно до укладеного із ОСОБА_1 . Договору №4 за проданий їй мобільний телефон згідно замовлення №S900158292 суму у розмірі 37192,20 грн., про що надано платіжну інструкцію банку. Вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими.

Відповдіно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 21.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» (Постачальник) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір № 4 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™. Відповідно до Договору ОСОБА_1 ознайомилася з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше™. ОСОБА_1 своїм підписом у Договорі погодилася з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлена та повністю погоджується з Правилами. Згідно вказаних умов Договору ОСОБА_1 передано в оренду на умовах лізингу "Телефон мобільний Apple iPhone 13 128Gb Starlight" згідно замовлення №S900158292, розрахункова загальна сума платежів 53322,05 грн., у тому числі платіж при укладанні Договору 4399,00 грн. Оплата здійснюється ТОВ «ФК «Фангарант Груп» (Процесинг-центр) за реквізитами, зазначеними в договорі, відповідно до встановленого графіку до 20 числа місяця протягом 5 місяців з 20.08.2023 року по 20.12.2023 року в сумі 9784,61 грн. (а.с.23)

Відповідачка ОСОБА_1 власноручно підписала зазначений договір, про що підтвердила в судовому засіданні.

Відповідно до п. 8.1. договору клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом Пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»).

Пунктом 8.2. договору визначено, що порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу № 05/02-18 від 05 лютого 2018 року, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису, що визначено в розділі 5 Правил.

Відповідно до п.10.4.4 Договору, клієнт зобов`язаний негайно повідомити Процесинг-Центр, а в гарантійний строк і Постачальника, про всі випадки виявлення несправностей, будь-яке знищення (втрату) або пошкодження товарів.

Пунктами 12.2-12.5 Договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь Процесинг-центра всі платежі , належні до сплати, згідно пакетом фінансування. У разі прострочення сплати платежів, повністю або частково, на строк більше 30 днів, клієнт зобов`язаний вимогу Процесинг-центра повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра.

Згідно з п. 1.4. Правил отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше Правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до Правил, Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше№ від 04.03.2021 року всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент підписання договору 27.01.2022 року.

Про відступлення прав вимоги за договором відповідач повідомлений в письмовій формі на підставі п. 8.1. договору.

Відповідно до платіжної інструкції №8118 від 21.07.2023 року ТОВ ВФ «Ритейл» отримало від ТОВ «ФК «Фангарант Груп» фінансування за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 згідно замовлення №S грошові кошти в сумі 37192,20 грн. (а.с.84)

Таким чином, відповідачка була повідомлена про відступлення права вимоги за Договором №4 від 21.07.2023 року ТОВ «ФК «Фангарант Груп», та зобов`язалася здійснювати оплату за придбаний товар саме ТОВ «ФК «Фангарант Груп» за реквізитами, зазначеними в Договорі.

Відповідно до наданої банківської платіжної інструкції №8118 ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснив фінансування за придбаний ОСОБА_1 товар на рахунок ТОВ ВФ «Ритейл», отже ТОВ «ФК «Фангарант Груп» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4 від 21.07.2023 року, отже заперечення представника відповідача щодо недоведенності у позивача права пред`являти вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4 від 21.07.2023 року, спростовані матеріалами справи.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №4 від 21.07.2023 року, станом на 21.12.2023 року відповідач має заборгованість за основним зобов`язанням з оплати вартості товару в розмірі 48923,05 грн.; штрафні санкції, нараховані відповідно до положень п.12.2-12.3 Договору в розмірі 9784,61 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", а також прийнятими відповідно до закону актами Національного банку України. Відносини, що виникають між лізингодавцем та продавцем (постачальником) у зв`язку з набуттям лізингодавцем у власність об`єкта фінансового лізингу для подальшої передачі цього об`єкта лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Положення інших нормативно-правових актів регулюють відносини у сфері фінансового лізингу в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», об`єктом фінансового лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо передачі якого в лізинг законом не встановлено обмежень.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначення лізингодавцем можливості укладення договору фінансового лізингу здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) лізингоодержувача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку. Лізингодавцю забороняється встановлювати плату за розгляд запиту (заяви) про укладення договору фінансового лізингу . До укладення договору фінансового лізингу лізингодавець має право, а якщо лізингоодержувачем є фізична особа - зобов`язаний, використовуючи свої професійні можливості, оцінити фінансову спроможність лізингоодержувача, враховуючи, зокрема, строк фінансового лізингу, вартість об`єкта фінансового лізингу, доходи лізингоодержувача та мету отримання у володіння та користування об`єкта фінансового лізингу. Оцінка фінансової спроможності лізингоодержувача здійснюється на підставі достатньої інформації, отриманої від лізингоодержувача, та (за необхідності) на підставі інформації, отриманої з інших джерел відповідно до законодавства.

У статті 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статті 9 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії", статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та цього Закону. Крім вимог, зазначених у частині першій цієї статті, договір фінансового лізингу повинен містити: 1) найменування та опис об`єкта фінансового лізингу із зазначенням індивідуальних ознак, що дають змогу його чітко ідентифікувати. У разі якщо на день підписання договору фінансового лізингу виробництво об`єкта фінансового лізингу, що є предметом такого договору, не завершено та/або його індивідуальні ознаки невідомі, такий договір має містити посилання на документ та/або додаткову угоду, в якій визначені індивідуальні ознаки такого об`єкта; 2) строк, на який лізингоодержувачу надається право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу; 3) строк передачі об`єкта фінансового лізингу лізингоодержувачу; 4) порядок та графік сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, який містить загальну суму, що підлягає сплаті, розмір, строки та кількість таких платежів (у тому числі авансового платежу), інших платежів, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу; 5) розмір, порядок розрахунку та умови сплати додаткових платежів і комісій (за наявності), пов`язаних з укладенням, виконанням, зміною та розірванням договору фінансового лізингу, достроковим викупом об`єкта фінансового лізингу, а також порядок зміни та/або індексації таких платежів; 6) положення щодо необхідності укладення договорів щодо послуг третіх осіб (за наявності), у тому числі щодо страхування об`єкта фінансового лізингу та/або ризиків, пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, та визначення особи, зобов`язаної здійснити страхування.

У договорі фінансового лізингу можуть бути зазначені інші умови за домовленістю сторін.

Грошове зобов`язання за договором фінансового лізингу, у разі якщо лізингоодержувачем є фізична особа, має бути виражене виключно у гривні, без визначення грошового еквівалента такого зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження погашення відповідачем заборгованості за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, який містить елементи договору купівлі-продажу товару у розстрочку, натомість відповідачка зазначає, що мобільний телефон повернула в той же день продавцю, оскільки в момент покупки не розуміла своїх дій та лише вдома усвідомила, що телефон їй не потрібен, сплачувати за нього платежі не зможе, при цьому посилається на незадовільний стан свого психічного здоров`я в момент укладання договору. При яких обставинах відбувалося повернення товару вона не пам`ятає, яку суму грошей отримала не пам`ятає.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.105 ЦПК України, судом була призначена судово-психіатрична експертиза щодо писхічного стану відповідачки, але експертиза не виконана у зв`язку із неоплатою.

В установленом законом порядку відповідачка не визнана недієздатною або обмежено дієздатною, висновок про психичний стан відповідачки в момент укладання договору, суду не наданий. Наявність у відповідачки певного психічного захворювання, та лікування в період часу з 29.07.2023 року по 12.10.2023 року не є допустимим доказом в підтвердження тої обставини, що відповідачка в момент укладання договору не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Отже, наявність у відповідачки психічного захворювання не є належним допустимим та достатнім доказом того, що в момент підписання Договору 21.07.2023 року вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, а отже повинна виконувати вязі на себе зобов`язання за договором №4 від 21.07.2023 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніш, відповідно до якого придбала мобільний телефон Apple iPhone 13 128Gb Starlight, згідно замовлення № на загальну суму 53322,05 грн. із сплатою платежу при укладанні Договору в сумі 4399,00 грн., інші пять платежів рівними частинами зобов`язалася сплачувати протягом п`яти місяців до 20 числа.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закон України «Про захист прав споживачів», Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

Відповідно до п.9.2 Договору №4 від 21.07.2023 року, у разі якщо Клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) Постачальнику протягом 14 календарних днів, Клієнт зобовязаний повідомити про це Процесинг-центр в семиденний строк, шляхом відправлення повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п.7.1 Договору.

Таке повідомлення відповідачка ОСОБА_1 направила на зазначену в договорі електронну адресу лише 14.02.2025 року під час розгляду справи по суті, після отримання відповіді на відзив та пояснень третьої особи щодо заперечення факту повернення мобільного телефону в магазин ТОВ «ВФ «Ритейл», а отже не є достатнім та допустимим доказом факту повернення товару та/або розірвання письмового договору в односторонньому порядку, що здійснюється у встановлений законом строк, у письмовій формі, відповідно до ст.654 ЦК України.

Разом з цим, в матеріалах електронної справи міститься аудиозапис розмови відповідачки з представником позивача, яка відбулася 07.11.2023 року, в якій відповідачка повідомляє про те, що мобільний телефон, придбаний в магазині за 53000 грн. витягнули у дитини в тролейбусі, але до поліції із заявою про краджіку, вона не зверталася, пояснювала свій психічний стан, відсутність у неї роботи та відсутність коштів на оплату, про повернення мобільного телефону представнику магазину «Водафон» нічого не повідомляла.

Одночасно суд звертає увагу на те, що відповідно до розрахунку, позивачем до загальної суми заборгованості включено суму штрафних санкцій нарахованих відповідно до положень п.12.2 -12.3 Договору у розмірі 9784,61 грн.

Слід зауважити, що 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв 24 лютого 2022 року, який діє на даний час.

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: 18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику була надано кредит (позику) баком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-ІХ передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Договором №4 від 21.07.2023 року та неналежної оплати вартості придбаного товару, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару в розмірі 48923,05 грн. В частині стягнення штрафних санкцій в сумі 9784,61 грн. слід відмовити, оскільки грошове зобов`язання виникло в період дії воєнного стану. Заперечення відповідачки щодо повернення товару та перебування в момент укладання договору у стані, який позбавляв її можливості розуміти свої дії та/або керувати ними, суд не може прийняти до уваги, оскільки ці обставини не доведені допустими доказами. Заперечення представника відповідача щодо недоведенності у позивача права пред`являти вимоги до ОСОБА_1 за Договором №4 від 21.07.2023 року, спростовані матеріалами справи, а саме Договором № від 20.07.2022 року, укалденого між ТОВ «ФК «ФангарантГруп» та ТОВ «ВФ Ритейл», платіжною інструкцією банку №8118 від 21.07.2023 року, про сплату ТОВ «ФК «ФангарантГруп» на користь ТОВ «ВФ Ритейл» за придбаний ОСОБА_1 мобліьний телефон, а також Договором №4 від 21.07.2023 року, укладеним між ТОВ «ВФ Ритейл» та ОСОБА_1 , в п.8.1 якого зазначено, що в момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра ТОВ «ФК «Фангарант-Груп» .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, що становить 1789,33 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «ВФ Ритейл» про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп", , місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд.21 (корпус В), заборгованість за договором №4 від 21.07.2023 року про отримання товарів в системі ПлатиПізніше у розмірі 48923,05 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять три грн. 05 коп.).

В іншій частині позовних вимог про стягнення штрафних санкцій в сумі 9784,61 грн., - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп", , місцезнаходження: 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд.21 (корпус В), сплачений позивачем судовий збір в сумі 1789,33 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та оголошений 10.06.2025 року о 13.00 год.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна