Справа № 296/3960/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"24" квітня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2024р. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 75000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 15.06.2017р. між нею та сусідом ОСОБА_2 укладено договір позики та складено боргову записку. Відповідно до умов розписки, ОСОБА_1 передала відповідачу грошові кошти в розмірі 75000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобов`язався повернути вказану суму до 01.06.2020р.

За домовленістю сторін відповідач мав продати позивачці свою квартиру АДРЕСА_1 , а сума позики мала бути зарахована як розрахунок за квартиру.

Розписка підписана власноручно ОСОБА_2 , чим останній підтвердив факт отримання грошових коштів від ОСОБА_1 в сумі 75000,00 грн.

Враховуючи, що станом на 26.04.2024р. відповідачем не було повернуто заборгованість, власником квартири є ОСОБА_2 , а строк повернення коштів відповідно до боргової розписки закінчився 01.06.2020р., ОСОБА_1 просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в заяві від 24.04.2025р. просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення направлені на адресу відповідача повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Окрім того на офіційному веб-сайті судової влади України 30.09.2024р. та 15.01.2025р. розміщено оголошення про виклик в судове засідання ОСОБА_2 призначене на 15.01.2025р. та 24.03.2025р.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно розписки від 15.06.2017р., оригінал якої долучено до справи, ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 кошти у розмірі 75000,00 грн. У випадку продажу ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 позичені грошові кошти зараховуються як повний розрахунок за вказану квартиру (а.с. 5).

У вказаній розписці зазначено дату її складення, особу позикодавця та позичальника, суму позики, строк, на який вона надається, та обов`язок позичальника повернути кошти, отримані в борг. На цій розписці міститься підпис позичальника.

В зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову, суд враховує наступне.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Верховний Суд України у своїй Постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зазначив, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дати отримання коштів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок

При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно положень ст.545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики не виконано.

Дана позиція відображена в постанові Верховного Суду від 26.09.2019р. по справі №295/455/16-ц.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 знаходиться розписка від 15.06.2017р., оригінал якої долучено до матеріалів справи (а.с. 39 - оригінал).

Враховуючи вищевикладене, приписи ст.1047 ЦК України, суд дійшов висновку, що між сторонами по справі виникли правовідносини, які випливають з договору позики, укладення якого підтверджується розпискою від 15.06.2017р., яка засвідчує факт отримання ОСОБА_2 в борг грошових коштів у розмірі 75000,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач, отримавши від позивача грошові кошти в сумі 75000,00 грн., свої зобов`язання щодо повернення коштів у строк та у повному обсязі не виконав, отже позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 75000,00 грн. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В. П. Маслак