Номер провадження: 22-ц/813/1672/25
Справа № 521/2961/23
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача державного підприємства «Адміністрація морських портів України» представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Професійної спілки робітників морського транспорту України, представника третьої особи Єріненко І.С.,

переглянувши справу №521/2961/23 за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи Професійної спілки робітників морського транспорту України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою представника Собірова Сухроб Шамсідіновича в інтересах ОСОБА_1 , апеляційною скаргою державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2024 року у складі судді Громіка Р.Д., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 27 січня 2023 року (надіслано засобами поштового зв`язку, зареєстровано в суді 09 лютого 2023 року) до суду з вищеназваним позовом, вказав, що працював у ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді помічника капітана з пожежної частини екіпажу суден (Службово-роз`їзний теплохід «ЛК-49», Пожежне судно «Отважний») службово-допоміжного флоту плавскладу комплексу з обслуговування портових операцій Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту).

29 грудня 2022 року Наказом №271-К від 28 грудня 2022 року було звільнено за пунктом 6 частини 1 статті 41 КЗпП України у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій, на підставі наказу від 15 грудня 2022 року №53-ОП «Про припинення трудових договорів з працівниками».

Вважає, що звільнили без поважних на те підстав та з порушенням порядку вивільнення працівників.

Позивач ОСОБА_1 в заяві від 23 лютого 2023 року, а потому в заяві від 21 квітня 2023 року (надійшла до суду поштою 24 квітня 2023 року) остаточно просив:

скасувати пункту 2 Наказу про припинення трудових договорів з працівниками від 15 грудня 2022 року №53-ОП в частині звільнення ОСОБА_1 ;

скасувати Наказ №271-К (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 від 28 грудня 2022 року;

поновити ОСОБА_1 на посаді помічника капітана з пожежної частини екіпажу суден (Службово-роз`їзний теплохід «ЛК-49», Пожежне судно «Отважний») службово-допоміжного флоту плавскладу комплексу з обслуговування портових операцій Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту);

стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 грудня 2022 року по дату ухвалення рішення включно, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів;

допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць у розмірі 20836,34 грн. (т.1 а.с.1-10, 37-41, 244-245).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.34-35).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог від 21 квітня 2023 року (надійшла до суду поштою 24 квітня 2023 року) (т.2 а.с.69-72).

Відповідач ДП «Адміністрація морських портів України» позов не визнав, зазначивши у відзиві про безпідставність вимог. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та неможливістю здійснення обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності, робіт, забезпечення належного рівня безпеки судноплавства, дотримання вимог міжнародних договорів України, забезпечення охорони навколишнього природного середовища, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», статті 5 Закону України «Про морські порти України», Порядку відкриття та закриття морських портів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №495, на підставі подання державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 28 квітня 2022 року №850/10-01-01/Вих, погодженого Державною службою морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 28 квітня 2022 року №357/404/14-22, закрито морські порти Бердянськ, Маріуполь, Скадовськ, Херсон з дня набрання чинності наказом Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2022 року за №470/37806) до відновлення контролю над зазначеними морськими портами. Порядок вивільнення працівників дотримано, на підтвердження чого надано пояснення щодо повідомлення про заплановане вивільнення, повідомлення професійної спілки, надання пропозиції позивачу про переведення на іншу роботу, щодо розрахунку середнього заробітку, викладено судження щодо суперечливої поведінки позивача тощо (т.1 а.с.93-102).

Третя особа Професійна спілка робітників морського транспорту України підтримала позов ОСОБА_1 , надавши письмові пояснення щодо «обґрунтувань» неможливості роботодавця забезпечити в подальшому позивача роботою; не проведення консультацій з професійною спілкою при звільненні працівників; неможливості переведення позивача на іншу роботу; ігнорування роботодавцем вимог профспілкової сторони припинити незаконні звільнення, надати відомості та документи для здійснення громадського контролю за дотриманням законодавства тощо (т.1 а.с.53-58).

Позивачем ОСОБА_1 надано відповідь на відзив, за містом якої викладено власне обґрунтування щодо неналежного повідомлення про заплановане вивільнення; порядку обміну кадровими документами; незабезпечення можливості переведення на іншу роботу; неповідомлення Державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників; щодо його членства у профспілці, звільнення без згоди Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту та не проведення роботодавцем консультацій з профспілковою стороною; щодо невидачі у день звільнення копії наказу (розпорядження) про звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні; щодо відсутності у роботодавця поточного обов`язку забезпечувати позивача роботою, відсутності належних обґрунтувань та доказів об`єктивної неможливості забезпечити в подальшому роботою; щодо обов`язку доведення існування умов та підстав для звільнення тощо (т.1 а.с.232-243).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2024 року справу прийнято до провадження іншим суддею-доповідачем (т.2 а.с.226).

Позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 10 квітня 2024 року надано письмові пояснення щодо актуальної судової практики Верховного Суду та розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який за період з 30 грудня 2022 року по 11 квітня 2024 року (335 робочих днів) при середньоденній заробітній платі 1068,53 грн. розрахований рівним 357957,55 грн. (т.3 а.с.1-5).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2024 року позов задоволено частково; поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника капітана з пожежної частини екіпажу суден (Службово-роз`їзний теплохід «ЛК-49», Пожежне судно «Отважний») службово-допоміжного флоту плавскладу комплексу з обслуговування портових операцій Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту); в задоволенні інших вимог відмовлено; стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії ДП «Адміністрація морських портів України» в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі (т.3 а.с.61-66).

Висновок суду мотивовано наступним. Обов`язок з доведення виконання вимог щодо порядку вивільнення покладається саме на роботодавця. Зображення наказу про припинення трудових договорів з працівниками від 15 грудня 2022 року №53-ОП, повідомлення про заплановане вивільнення від 16 грудня 2022 року №128, перелік вакантних посад від 12 грудня 2022 року надіслані позивачу роботодавцем месенджером Viber на його номер мобільного зв`язку. При цьому відповідач виходив з рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 25 червня 2022 року №5 «Щодо внесення доповнення до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту)» від 14 червня 2013 року (зі змінами), яким визначений порядок обміну інформацією та/або документами між адміністрацією та працівником під час дії воєнного стану, та рішення спільного засідання адміністрації і профкому від 03 жовтня 2022 року №6, яким змінено номер телефона та електронну пошту, на які працівник може надсилати документи. Доказів ознайомлення позивача з означеними спільними рішеннями надано не було. Так само, як і не надано доказів домовленості між сторонами трудового договору про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації. Матеріали справи не містять будь-яких кадрових документів, що знаходились в особовій справі позивача, в яких були б зазначені контактні дані останнього, зокрема номер телефону, на який відповідач месенджером направляв документи по його звільненню. Факт ознайомлення позивача з кадровими документами по його вивільненню не зафіксований відповідачем жодним чином, надані відповідачем роздруківки електронного листування є неналежними доказами по справі. Доказів наявності листа або повідомлення позивача з відмовою від запропонованих у повідомленні про заплановане вивільнення від 16 грудня 2022 року вакансій відповідачем не надано. З листа Одеського обласного центру зайнятості від 20 січня 2023 року №296/06-01-20/42-23 станом на 05 грудня 2022 року, 12 грудня 2022 року, 22 грудня 2022 року та 29 грудня 2022 року (дата звільнення позивача) позивачу не були запропоновані деякі вакантні посади в ДП «АМПУ». Домовленостей між сторонами трудового договору про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації не було. За таких обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем встановленого статтею 41 КЗпП України обов`язку та, відповідно, про незаконність звільнення позивача з роботи. При вирішенні спору суд також врахував, що на час виникнення спірних правовідносин позивач перебував на обліку в Первинні профспілковій організації Херсонського морського торгового порту та був членом Професійної спілки робітників морського транспорту України та членом виборного профспілкового органу (профспілкового комітету) Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту. Відповідач отримав відмову у наданні згоди на звільнення працівників, обраних до складу виборних профспілкових органів, проте відмова на звільнення позивача була проігнорована роботодавцем. Крім того, відповідачем не надано доказів проведення консультацій, зокрема, у порядку частини 7 статті 49-2 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», пункту 2.20 Галузевої угоди у сфері морського транспорту. Відповідачем не виконано вимоги статті 49-2 КЗпП України. Строк звернення до суду позивачем дотриманий. Позивач був звільнений по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України згідно Наказу №271-К від 28 грудня 2022 року, відповідач спірний наказ про звільнення направив поштовим зв`язком у місто Херсон, позивач поштове відправлення отримав 17 січня 2023 року. Справа не містить доказів отримання позивачем повідомлення про нараховані та виплачені суми при звільненні. Доказів неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва, майна роботодавця внаслідок бойових дій на час звільнення позивача відповідачем суду також не надано. Самі по суті витяги з ЄРДР щодо порушення кримінальних проваджень не доводять факт знищення майна роботодавця на час звільнення позивача. Позивачу не були належним чином запропоновані вакантні посади на підприємстві, від можливості переведення він не відмовлявся. Підстави для звільнення по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України відсутні, встановленої процедури вивільнення позивача не дотримано, з огляду на що вимоги про поновлення на роботі визнано судом такими, що підлягають задоволенню. Щодо середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначено, що відшкодування позивачу сум заробітної плати та компенсаційних виплат має бути проведено відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який передбачає покладення відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмову у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допущення негайного виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за вимушений прогул за один календарний місяць і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог (т.3 а.с.72-80).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права в оскаржуваній частині полягає в наступному. За положеннями частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі одночасно приймається рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Означена норма права носить імперативний характер, чинне законодавство не передбачає жодних виключень або підстав для відступу від застосування означеної статті, в тому числі в разі, якщо на дату звільнення дію трудового договору працівника призупинено. Позивач знаходився у простої (наказ від 28 лютого 2022 року №27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні»), з травня 2022 року з позивачем призупинено трудовий договір (наказ від 10 травня 2022 року №28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» (зі змінами). Таким чином, останніми двома календарними місяцями роботи, які передували події, з якою пов`язана виплата, є січень та лютий 2022 року, середньоденна заробітна плата становить 1068,53 грн., період вимушеного прогулу з 30 грудня 2022 року по 21 травня 2024 року становить 363 робочих дні. Отже, належний позивачу розмір виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу станом на 21 травня 2024 року, визначений шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів вимушеного прогулу за зазначений період, становить 387876,36 грн. Середньомісячна заробітна плата становить 20836,34 грн., яка підлягає стягненню в порядку негайного виконання рішення згідно статті 430 ЦПК України. За положеннями статті 2-1 КЗпП України будь-яка дискримінація у сфері праці забороняється.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Адміністрація морських портів України» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. З 11 травня 2022 року дію трудових договорів, укладених з працівниками Херсонської філії, в тому числі з позивачем, було призупинено. Наказ від 10 травня 2022 року №28-ОП позивач не оскаржував. У зв`язку з поновленням позивача на роботі у останнього відновлюється попередній юридичний стан, а саме стан призупинення дії трудового договору згідно до Наказу від 10 травня 2022 року №28-ОП. Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Також, звернуто увагу на неправильний розрахунок середнього заробітку, оскільки, якщо у працівника відсутній розрахунковий період, то середня заробітна плата обчислюється відповідно до абзаців третього-п`ятого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, а саме з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Отже, якщо працівник протягом останніх чотирьох календарних місяців, що передують місяцю, у якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, не відпрацював жодного робочого дня, у нього відсутній розрахунковий період, тому середня заробітна плата в такому випадку обчислюється виходячи з посадового окладу. Посадовий оклад позивача 16382,00 грн., середньоденна заробітна плата становить 761,95 грн. Позивач не враховує відсутність розрахункового періоду, крім того, ігнорує положення пунктів 3, 4 Порядку, включаючи у розрахунок отримані у лютому 2022 року премію та відпускні (т.3 а.с.158-161).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП «Адміністрація морських портів України» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ДП «Адміністрація морських портів України» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення вимог про поновлення на роботі та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю (т.3 а.с.86-100).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права в оскаржуваній частині полягає в наступному. Відповідачем належно виконано встановлений частиною 4 статті 41 КЗпП України обов`язок та, відповідно, законно звільнено позивача з роботи. Рішенням спільного засідання адміністрації і профкому від 25 червня 2022 року №5 доповнено правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ХФ ДП «АМПУ» від 14 червня 2013 року (зі змінами), визначений порядок обміну інформацією та/або документами між адміністрацією та працівниками під час дії воєнного стану. Відповідно до пункту 8.1 згаданих правил у період воєнного стану адміністрація з працівниками обмінюється кадровими документами через засоби електронного зв`язку (документи та повідомлення адміністрація надсилає працівнику на його поштову адресу/електронну адресу чи іншими засобами зв`язку, у тому числі месенджерами). Рішенням спільного засідання адміністрації і профкому від 03 жовтня 2022 року №5 змінено номер телефона та електронну пошту, на які працівник може надсилати документи та/або повідомлення. Чинне законодавство не передбачає чіткої форми проведення консультацій, голова Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту перебуває та перебував поза межами України, всі консультації з приводу звільнення працівників філії проводились шляхом обміну повідомленнями та телефонними розмовами. Положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю, мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану, в тому числі й щодо альтернативних способів створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин. Діюче на момент звільнення позивача законодавство не забороняло роботодавцю поряд з традиційним поштовим зв`язком використовувати для персонального повідомлення працівника про заплановане вивільнення засобів електронної комунікації. Згідно зі статтею 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктом 6 частини 1 цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Судом залишено поза увагою те, що 23 грудня 2022 року від позивача надійшло зворотне повідомлення «Доброго дня. Згоден з запланованим звільненням», що свідчить про те, що позивач фактично відмовився від свого переведення на одну із запропонованих посад, що, в свою чергу, підтверджує факт неможливості переведення позивача за його згодою на іншу роботу. Отже, у роботодавця виникло право на розірвання трудових відносин за його ініціативи на підставі пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України. Щодо запропонування позивачу всіх наявних вакантних посад, то перелік вакантних посад було надано позивачу разом з повідомленням про заплановане вивільнення від 16 грудня 2022 року №128 засобами поштового зв`язку та месенджером Viber, позивач документи отримав, бо залучив копії таких до позову. Посади, які позивач вважає не були йому запропоновані, не могли бути ним зайняті через відсутність відповідної кваліфікації та досвіду роботи. Спірний наказ №271-к про припинення трудового договору (контракту) від 28 грудня 2022 року позивач отримав 17 січня 2023 року, розрахунковий аркуш, який містить відомості про нараховані та виплачені суми, був направлений позивачу 28 грудня 2022 року разом з копією наказу про припинення трудового договору. Відповідно до укладеного трудового договору між позивачем та відповідачем робоче місце позивача знаходиться за адресою: 73000, м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 4. Херсонська міська територіальна громада з адміністративним центром у місті Херсон з 01 березня 2022 року по 11 листопада 2022 року перебувала в тимчасовій окупації відповідно до пункту 10 розділу П Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (зі змінами). Наказом ХФ ДП «АМПУ» від 28 лютого 2022 року №27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні» з 01 березня 2022 року встановлено початок простою в ДП «АМПУ» до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів» морський порт Херсон» закрито до відновлення контролю над ним. За таких обставин, роботодавець не може забезпечити працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із відсутністю виробничих, організаційних та технічних умов та засобів виробництва. Причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією проти України та виданням наказу ХД ДП «АМПУ» від 10 травня 2022 року №28-ОП є беззаперечним та доведеним. Безпідставним є висновок суду про не надання відповідачем доказів знищення (відсутності) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок військової агресії. Вимоги статті 49-2 КЗпП України при вивільненні позивача дотримано.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Відповідач має довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. З 01 березня 2022 року для працівників Херсонської філії ДП «АМПУ» встановлено початок простою до припинення або скасування воєнного стану в Україні. З 11 травня 2022 року дію трудових договорів, укладених з працівниками Філії, призупинено до відновлення можливості виконувати ними роботу, але не пізніше наступного для після припинення або скасування воєнного стану в Україні. 29 грудня 2022 року позивача звільнено з Херсонської філії ДП «АМПУ» за пунктом 6 частини 1 статті 41 КЗпП України. Призупинення трудових договорів відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та Наказу від 10 травня 2022 року №28-ОП знімає з роботодавця обов`язок забезпечувати працівників роботою і виключає можливість звільнення позивача з підстав, встановлених пунктом 6 частини 1 статті 41 КЗпП України. Відсутні докази ознайомлення позивача зі спільними рішеннями адміністрації щодо внесення змін до правил внутрішнього трудового розпорядку, щодо проведення консультацій з профспілкою при вивільненні працівників. Роботодавцем не був погоджений з позивачем альтернативний спосіб обміну кадровими документами. Позивач як член профкому звільнений всупереч відмови вищого виборного органу профспілки. Роботодавцем не дотримано порядок персонального попередження позивача про наступне вивільнення, у день звільнення не видано копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, чим порушено частину 7 статті 49-2, частину 1 статті 47 КЗпП України. Відповідач не забезпечив позивачу можливість перевестися на іншу посаду в ДП «АМПУ», чим порушив частину 4 статті 41 КЗпП України. З переліком вакантних посад позивача не ознайомили (доказів протилежного матеріали справи не містять), від переведення на іншу роботу в ДП «АМПУ» позивач не відмовлявся. Позиція відповідача про те, що позивач своєчасно отримав через месенджери всю інформацію по його звільненню, не відповідає дійсності, доказів своєму твердженню відповідач не має. Відповідач у жодний спосіб не зафіксував факт отримання позивачем кадрових документів, в тому числі направлених через месенджери. Формальне направлення кадрових документів месенджером Viber є недобросовісним по відношенню до позивача, а тому не може вважатися належним виконанням роботодавцем вимог частини 7 статті 49-2 КЗпП України. Законодавчо врегульоване закриття морських портів має конкретні часові обмеження «на строк до відновлення контролю на зазначеними морськими портами», що жодним чином не передбачає їх повне закриття та не містить положень щодо обов`язку або права відповідача звільняти працівників. Херсонська філія має значну кількість зареєстрованих КВЕДів та уповноважена здійснювати значний перелік видів господарської діяльності, отримувати від цього прибуток. Херсонська філія ДП «АДМУ» продовжує працювати з фактичним провадженням діяльності в місті Одесі. ДП «АМПУ», з яким позивач перебував у трудових відносинах, так саме, як і його Херсонська філія, працювали та продовжують працювати, в тому числі й після звільнення позивача. Не є наразі зрозумілим як саме бойові дії спричинили неможливість з боку ДП «АМПУ» забезпечити роботою саме позивача. Позивач працював не в порту, а в Херсонській філії ДП «АМПУ», яка функціонувала та функціонує в м. Одеса, тому факт закриття порту не дає підстав для звільнення позивача по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України (т.3 а.с.126-149).

Відповідачем ДП «Адміністрація морських портів України» надано додаткові письмові пояснення щодо останньої актуальної практики Верховного Суду стосовно стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період призупинення трудового договору (т.3 а.с.177-179).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про морські порти України» Адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Положенням про Херсонську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацію Херсонського морського порту) визначено, серед іншого, місцезнаходження філії: 73000, м. Херсон, проспект Ушакова, будинок 4 (п.1.5), що філія створена з метою забезпечення функціонування морського порту Херсон, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за Філією (п.2.1).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював на посаді помічника капітана з пожежної частини екіпажу суден (Службово-роз`їзний теплохід «ЛК-49», Пожежне судно «Отважний») службово-допоміжного флоту /плавсклад/ комплексу з обслуговування портових операцій Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Херсонського морського порту).

Наказом від 10 травня 2022 року №28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (зміни внесені Наказом від 10 травня 2022 року №29-ОП «Про внесення змін та доповнень до наказу від 10 травня 2022 року №28-ОП») у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, враховуючи наказ Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів», припинено з 11 травня 2022 року простій, встановлений наказом ХД ДП «АМПУ» (адміністрація Херсонського МП) від 28 лютого 2022 року №27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні», працівникам філії (за переліком, що додається); призупинено з 11 травня 2022 року дію трудових договорів, укладених з працівниками Філії (за переліком, що додається), до відновлення можливості виконувати ними роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні. У Переліку працівників до вказаного Наказу під №133 вказано ОСОБА_1 , помічника капітана з пожежної частини (т.2 а.с.101-104).

Наказом від 15 грудня 2022 року №53-ОП «Про припинення трудових договорів» начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій; з відсутністю організаційних і технічних умов для господарської діяльності Херсонської філії, з виведенням Філії з 01 березня 2022 року у простій (Наказ від 28 лютого 2022 року №27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні»), з призупиненням дії трудових договорів з працівниками Філії (Наказ від 10 травня 2022 року №28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії») під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 (зі змінами), враховуючи наказ Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів», у зв`язку з розташуванням Філії на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 жовтня 2022 року №248), наказано припинити трудові договори 29 грудня 2022 року з працівниками Філії за переліком, що додається (т.1 а.с.62, 63-64).

Постановою Президії Центральної ради Професійної спілки робітників морського транспорту України №П-5-2 від 26 грудня 2022 року «Про звільнення членів виборного профспілкового органу ППО ХМТП», розглянувши подання Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» №442/26-01-07 від 21 грудня 2022 року щодо надання згоди на звільнення працівників, обраних до складу виборних профспілкових органів, зокрема, щодо ОСОБА_1 , відмовила ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Херсонської філії в наданні згоди на звільнення працівників обраних до складу виборних профспілкових органів Первинної профспілкової організації Херсонського морського торгового порту, зокрема, щодо ОСОБА_1 (т.1 а.с.68-71).

Наказом №271-к від 28 грудня 2022 року «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 , помічника капітана з пожежної частини Екіпаж суден (Службово-роз`їзний теплохід «ЛК-49», Пожежне судно «Отважний») / Службово-допоміжний флот / Плавсклад / Комплекс з обслуговування портових операцій, звільнено 29 грудня 2022 року по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України; причина звільнення: у зв`язку з неможливістю забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку зі знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій; підстава звільнення: Наказ від 15 грудня 2022 року №53-ОП «Про припинення трудових договорів з працівниками».

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, статтею 43 Конституції України.

Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами 2, 3 статті 1 Закону №2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції країни.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до частин 1, 4 статті 13 Закону №2136-ІХ призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Наведена спеціальна норма надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою. Проте, для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

На час призупинення дії трудового договору за працівником зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, проте, заробітна плата та інші виплати не сплачуються, так як відповідно до частини 4 статті 13 Закону №2136-ІХ відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору в повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Статтею 40 КЗпП України визначено підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця.

Додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з окремими категоріями працівників за певних умов визначені статтею 41 КЗпП України, за положеннями якої крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках, зокрема, неможливості забезпечення працівника роботою, визначеною трудовим договором, у зв`язку із знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій (п.6 ч.1).

Згідно частини 4 статті 41 КЗпП України розірвання договору у випадках, передбачених пунктом 6 частини 1 цієї статті, проводиться, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 КЗпП, який зокрема передбачає, що вивільнення працівників відповідно до пункту 6 частини 1 статті 41 цього Кодексу здійснюється в такому порядку:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 10 календарних днів;

не пізніше ніж за 10 календарних днів до запланованого вивільнення працівників первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини вивільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. У разі якщо вивільнення працівників є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавець за 10 календарних днів до проведення звільнення повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, а також протягом п`яти календарних днів проводить консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведення їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

У розумінні вказаних норм обов`язковою умовою для звільнення з підстав пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України має бути об`єктивна неможливість забезпечувати працівника роботою, визначеною трудовим договором та трудовою функцією, яка безпосередньо пов`язана з повним знищенням (відсутністю) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва або майна роботодавця внаслідок бойових дій.

Дане відповідає позиції, викладеній у постановах Верховного Суду у аналогічних справах.

Встановлено, що Наказом від 10 травня 2022 року №28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» начальника Херсонської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (зміни внесені Наказом від 10 травня 2022 року №29-ОП «Про внесення змін та доповнень до наказу від 10 травня 2022 року №28-ОП») у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи, керуючись статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-ІХ, враховуючи наказ Міністерства інфраструктури України від 28 квітня 2022 року №256 «Про закриття морських портів», припинено з 11 травня 2022 року простій, встановлений наказом ХД ДП «АМПУ» (адміністрація Херсонського МП) від 28 лютого 2022 року №27-ОП «Про організаційні заходи, пов`язані з введенням воєнного стану в Україні», працівникам філії (за переліком, що додається); призупинено з 11 травня 2022 року дію трудових договорів, укладених з працівниками Філії (за переліком, що додається), до відновлення можливості виконувати ними роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

У Переліку працівників до вказаного Наказу під №133 вказано ОСОБА_1 , помічника капітана з пожежної частини.

Отже, щодо ОСОБА_1 дія трудового договору була призупинена з 11 травня 2022 року до відновлення можливості виконувати ним роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Звільнення ОСОБА_1 мало місце у період дії наказу про призупинення дії трудового договору та за відсутності доказів, які у сукупності були б достатніми для висновку про повне знищення (відсутність) виробничих, організаційних та технічних умов, засобів виробництва, майна роботодавця внаслідок бойових дій. Зазначені обставини вказують на відсутність у відповідача підстав для звільнення позивача по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України; наказ про звільнення не відповідає вимогам закону, який передбачає додаткові підстави для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Судом першої інстанції проаналізовано дотримання порядку вивільнення позивача та зроблено обґрунтовані висновки, проте дане у даному випадку не є визначальним, так як має місце відсутність правових підстав для звільнення по пункту 6 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Незаконність звільнення має наслідком поновлення ОСОБА_1 на роботі, з чим суд першої інстанції визначився правильно

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За положеннями частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконного позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №744/12623/19).

За нормами КЗпП України за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплачений і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період, за який від обраховується, є сталим для звільненого працівника.

У справі, що переглядається трудові відносини з ОСОБА_1 були призупинені з 11 травня 2022 року Наказом від 10 травня 2022 року №28-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» до відновлення можливості виконувати ними роботу, але не пізніше наступного дня після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Наказ від 10 травня 2022 року №268-ОП «Про припинення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками Філії» не оскаржувався та був чинним на момент звільнення ОСОБА_1 .

Призупинення дії трудового договору не передбачало виконання ОСОБА_1 як працівником роботи за укладеним трудовим договором та виплату роботодавцем заробітної плати, що, незважаючи на встановлення факту незаконного звільнення, не свідчить про позбавлення роботодавцем працівника можливості виконання своєї трудової функції та отримання заробітної плати.

Приписи частини 4 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надають ОСОБА_1 можливість отримати середній заробіток за час вимушеного прогулу за рахунок держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Дане відповідає позиції, викладеній у постановах Верховного Суду у аналогічних справах.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог в частині поновлення на роботі та про відмову у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 травня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», за участю третьої особи Професійної спілки робітників морського транспорту України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 05 червня 2025 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

С.М.Сегеда