Справа № 574/142/25
Провадження №2/574/167/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суду Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,

прокурора Бокатової С.К.,

представника Буринської міської ради Ткаченко С.М.,

представника відповідачки Верем`юка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання представника відповідачки Верем`юка Д.А. про закриття провадження у справі за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківського Олександра Юрійовича в інтересах держави в особі Буринської міської ради Конотопського району Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,

в с т а н о в и в:

До Буринського районного суду Сумської області надійшла позовна заява керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківського О.Ю., в інтересах Буринської міської ради Конотопського району Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 08.04.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

02.05.2025 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Верем`юка Д.А. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в якому він зазначив, що відповідач набула у власність нежитлову будівлю матеріального складу загальною площею 568,3 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 , 4-К на підставі Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі матеріального складу від 06.11.2012 року. Вказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці площею 0,1119 з кадастровим номером :00:017:0121. Будівля матеріального складу була придбана відповідачем для ведення господарської діяльності пов`язаної з торгівлею будівельними матеріалами. Тому відповідач 25.07.2016 року почала вести свою господарську діяльність у формі фізичної особи - підприємця, номер запису у Єдиному державному реєстрі ЮО, ФОП та ГО 0001809 від 25.07.2016 року. Єдиним зареєстрованим видом господарської діяльності відповідача згідно з КВЕД є 47.19. «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах». З того часу до сьогоднішнього дня відповідач веде активну господарську діяльність, використовуючи при цьому придбану у 2012 році будівлю. Згідно технічної та правовстановлюючої документації придбана відповідачем будівля є складом, загальною площею 568,3 м. кв. Такий вид нерухомості може використовуватися виключно з господарською метою і виключає можливість використання у побутовому житті фізичної особи. Земельна ділянка, на якій розташована будівля також відноситься до категорії «Землі житлової та громадської забудови», вид цільового призначення: «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». Крім того, відповідач протягом всього часу ведення господарської діяльності веде бухгалтерський та податковий облік, звітує, сплачує податки. На підтвердження вказаної інформації, відповідач долучає до цієї заяви копії Декларацій платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за періоди, які позивач зазначив у позовній заяві для стягнення грошових коштів. Таким чином, земельна ділянка використовується з метою здійснення підприємницької діяльності, а відтак правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі, є господарсько-правовими, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

07.05.2025 року від керівника Конотопської окружної прокуратури Васильківського О.Ю. надійшла заява в якій він зазначив, що клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню у зв`язку з його безпідставністю. Заява мотивована тим, що підставою виникнення права власності на нежитлову будівлю матеріального складу загальною площею 568,3 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_1 , є договір купівлі-продажу нежитлової будівлі ВТА/№256491, ВТА/№256492, посвідчений 06.11.2012 приватним нотаріусом Буринського району Анохіним О.В. за р.№ 1405, згідно якого ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю складу, як фізична особа. Крім того, відповідачка була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, лише 27.07.2016 року, а тому спір виник не з приводу господарської діяльності відповідача, а у зв`язку зі спричиненням збитків Буринській міській раді, як власником нерухомого майна, - фізичної особи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Верем`юк Д.А. підтримав клопотання про закриття провадження у справі з підстав викладених у ньому. Також звертав увагу, що складське приміщення такого великого розміру не може використовуватись фізичною особою в повсякденному житті, а фізична особа-підприємець не може набувати право власності на нерухоме майно.

Прокурор Бокатова С.К. проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечувала, покликаючись на те, що ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю складу у 2012 році, як фізична особа, а була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, лише 27.07.2016 року. Крім того, рішенням Буринського районного суду Сумської області від 01.08.2019 року вже стягувались з ОСОБА_1 на користь Буринської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою.

Представник Буринської міської ради Ткаченко С.М. також заперечувала проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Заслухавши доводи представника відповідачки, заслухавши думку інших учасників справи та дослідивши надані докази, суд прийшов до таких висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Так, звернувшись до суду із позовом прокурор просить стягнути з відповідачки на користь Буринської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 105148,08 грн. за використання земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 0:00:017:0121, яка розташована на території Буринської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору купівлі - продажу нежитлової будівлі матеріального складу від 06.11.2012 року відповідачці на праві власності належить нежитлова будівля матеріального складу загальною площею 568,3 м. кв., яка розташована на земельній ділянці площею 0,1119 з кадастровим номером :00:017:0121 за адресою : АДРЕСА_1 , 4-К (а.с.91-92).

З копії технічного паспорта виготовленого 28.12.2011 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , 4-К знаходиться склад загальною площею 568,3 м. кв. (а.с.93-95).

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 25.07.2016 року, основний вид діяльності 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.96-97).

Здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 підтверджується також Витягом з реєстру платників єдиного податку та Податковими деклараціями платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (а.с. 98, 99-106).

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною другою статті 4 ГПК України юридичні особи та ФОП, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною першою статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (частина друга статті 2 Земельного кодексу України).

Частиною 2 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19), 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19) та від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) зазначено, що для встановлення факту користування відповідачем земельною ділянкою з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності нею як ФОП на цій земельній ділянці, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 686/1411/19 від 21 червня 2023 року зі схожих правовідносин (справа за позовом Хмельницької міської ради Хмельницької області до особи, яка мала статус фізичної особи-підприємця, про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку), зазначено, що «матеріалами справи підтверджується, що за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як ФОП. Основними видами її економічної діяльності визначені роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код 47.11), виробництво металевих дверей і вікон (код 25.12). Відомості про припинення нею підприємницької діяльності відсутні. З урахуванням встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами в цій справі, є господарсько-правовими, оскільки між Хмельницькою міською радою з однієї сторони та ОСОБА_1 як суб`єктом господарювання з іншої сторони існує спір, пов`язаний із здійсненням відповідачем підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці, у зв`язку з чим справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства».

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_1 придбала нежитлову будівлю складу у 2012 році, як фізична особа, а була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, лише 27.07.2016 року не спростовують здійснення відповідачкою підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці.

Покликання на наявність рішення Буринського районного суду Сумської області від 01.08.2019 року в іншій справі, яким було стягнуто з ОСОБА_1 на користь Буринської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів за користування спірною земельною ділянкою, не заслуговують на увагу, оскільки копії такого рішення, ні прокурором, ні представником міської ради, у порядку та строки, визначені ЦПК України, суду не надано та поважних причин неможливості його подання не наведено.

Крім того, наявність вказаного рішення не впливає на питання визначення юрисдикції даної справи, оскільки не змінює господарського характеру спірних правовідносин сторін.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, спір у цій справі за суб`єктним складом учасників та характером правовідносин підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 352-353 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання представника відповідача Верем`юка Д.А. про закриття провадження задовольнити.

Провадження у справі за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області Васильківського Олександра Юрійовича в інтересах держави в особі Буринської міської ради Конотопського району Сумської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її складення.

Повний текст ухвали складено 10.06.2025 року.

Суддя Т.Р. Гук