Справа № 487/1895/25
Провадження № 2/487/1633/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі: Головуючого судді - Притуляк І.О., за участю: секретаря судового засідання Уманського І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 року представник АТ «Універсал Банку» Мєшнік К.І. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 , відповідно до якої просив стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14.12.2020 року, станом на 22.01.2025 року, в розмірі 21350,67 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких с платіжні картки мonobank. Особливістю проекту мonobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг - встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається в тому числі, дистанційно шляхом: вiдеоверифiкацii працівником Банку дистанційно; у «ДIЯ» шерiнг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфi клієнта та селфi клієнта з паспортом. Пройти віддалену ідентифікацію можна за такими документами: - id карта та РНОКПП (за наявності); - паспорт у формі книжечки та РНОКПП (за наявності); закордонним паспортом та РНОКПП; посвідки на постійне проживання (для іноземних громадян) та РНОКПП (за наявності). Пройшовши реєстрацію, одним із вищезазначених шляхів та надавши один із пакетів документів Відповідач підписав Анкету-заяву до Договору Про надання банківських послуг «мonobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису.

Так, 14.12.2020 року відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі викладеного, було відкрито рахунок та видана платіжна картка № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом у розмірі 20 000 грн. з пільговим періодом за карткою до 62 днів безпроцентного повернення кредитного ліміту, у разі виходу із пільгового періоду на кредит нараховується ставка 3,1% на місяць.

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, у зв`язку з чим станом на 22.01.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 21350,67 грн., з яких: 21350,67 грн. - заборгованість за тілом кредиту, яку АТ «Універсал Банк» просить стягнути з відповідача, та вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 27.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

22.04.2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що він підтверджує факт заборгованості. Однак вказує що причиною утворення такої заборгованості, є збройна агресія рф по відношенню до України, в наслідок чого він втратив роботу та дохід, був внутрішньо переміщеною особою, а на даний час перебуває за кордоном. Крім того зазначив, що у СМС-листуванні з Банком, повідомляв їх про вказані обставини та просив припинити нараховувати відсотки та штрафні санкції.

Також просив звільнити його від сплати судового збору у зв`язку із відсутністю у нього грошових коштів та наявності на утриманні неповнолітніх дітей.

До судового засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «Універсал Банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про поважність причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Згідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст.15,16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких с платіжні картки мonobank. Особливістю проекту мonobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг - встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається в тому числі, дистанційно шляхом: вiдеоверифiкацii працівником Банку дистанційно; у «ДIЯ» шерiнг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфi клієнта та селфi клієнта з паспортом. Пройти віддалену ідентифікацію можна за такими документами: - id карта та РНОКПП (за наявності); - паспорт у формі книжечки та РНОКПП (за наявності); закордонним паспортом та РНОКПП; посвідки на постійне проживання (для іноземних громадян) та РНОКПП (за наявності). Пройшовши реєстрацію, одним із вищезазначених шляхів та надавши один із пакетів документів Відповідач підписав Анкету-заяву до Договору Про надання банківських послуг «мonobank», шляхом застосування цифрового власноручного підпису.

Судом встановлено, що 14.12.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Так, сторонами було узгоджено, що ця Анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір).

Згідно з п.3 Анкети-Заяви, сторони узгодили, що після встановлення кредитного ліміту на суму, зазначену у мобільному додатку, пільговий період за користування кредитним лімітом буде становити до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць.

Крім того, ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 02C4FC8B18FE1DDC526011C107506C307CFFCF823DBAA127CE8DF194F03E3BFF0D.

За вказаним договором банком було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача ОСОБА_1 НОМЕР_2 та видано платіжну картку № НОМЕР_1 , строком дії до 11/24 року, що підтверджується відповідною довідкою про наявність рахунку від 22.01.2025 року.

Як вбачається з довідки про розмір встановленого кредиту від 22.01.2025 через мобільний застосунок «monobank» за договором про надання банківських послуг від 14.12.2020 року за кредитною карткою № НОМЕР_3 з 14.12.2020 року банком встановлено суму кредитного ліміту у розмірі 9000,00 грн., який в подальшому був неодноразово змінений, до 20 000 грн., 10000 грн., 20000 грн., та станом на 09.06.2023 року становив 19700 грн.

Станом на 22.01.2025 року прострочене зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати мінімального щомісячного платежу за договором сягнуло понад 62 днів, у зв`язку з чим на підставі п. 3 Анкети-заяви відбулося істотне порушення ним як клієнтом зобов`язань.

З огляду на викладене, вбачається, що позивач виконав умови укладеного кредитного договору (Договору про надання банківських послуг «monobank» від 14.12.2020 року), однак, відповідач всупереч умовам такого, свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість (згідно Розрахунку заборгованості за договором) перед позивачем, станом на 22.01.2025 року, на загальну суму 21350,67 грн., яка складається із тіла кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормою ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

При цьому, з наданого до суду Витягу умов і правил вбачається, що чинна редакція затверджена Протоколом Правління №46 від 24.11.2021 року і набула чинності з 27.11.2021 року, у той час як кредитний договір був укладений 14.12.2020 року.

Тому такий доказ не може вважатись достатньою підставою для покладення на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами (постанова Верховного Суду України від 11.03.2015, провадження № 6-16цс15).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 14.12.2020 у сумі 21350,67 грн..

Суд критично ставиться до заперечень відповідача, зазначених ним у Відзові на позовну заяву, з огляду на наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено і станом на час розгляду даної справи він триває.

Так, 17.03.2022 року набрав чинності п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Пунктом 3 підписаної 14.12.2020 року, сторонами Анкети-Заяви передбачено що у разі виходу з пільгового періоду (62 дні) на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць.

В свою чергу, на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

Крім того, пояснення відповідача, щодо неможливості ним виконання зобов`язання є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Щодо стягнення судового збору суд виходить з наступного.

Заперечення ОСОБА_2 щодо звільнення його від сплати судового збору є безпідставними та належним чином не обґрунтовані.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч наведеному Відповідачем не було надано відповідних доказів з урахуванням яких можна було б дійти висновку про доцільність звільнення його сплати судового збору.

Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн. .

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг -задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «monobank» від 14.12.2020 року у розмірі 21350,67 грн.

Стягнутиз ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3028 грн. судового збору.

Рішення може бути оскарженов апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерного товариства «Універсал Банк», місцезнаходження: м. Київ вул. Автозаводська, 54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4

Повне судове рішення складено 04.06.2025 року.

Головуючий суддя: І.О. Притуляк