КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року

справа № 759/6434/24

провадження № 22-ц/824/2279/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Шевченка Олександра Борисовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року, постановлено під головуванням судді Горбенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 листопада 2023 року з вини ОСОБА_2 , сталася дорожньо - транспортна пригода, у результаті якої транспортний засіб марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 , належний позивачу згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Станом на дату виникнення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» згідно полісу № 214549702. ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 43 000,00 грн. Позивач вказує, що для здійснення відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля необхідно провести відновлювальний ремонт, розмір якого згідно рахунку №х6126304 від 06 лютого 2024 року, складеного ТОВ «Кий Авто Центр», становить 113 475,05 грн.

З урахуванням сплаченого страховиком винної особи страхового відшкодування в розмірі 43 000,00 грн., розмір майнової шкоди складає 70 475,05 грн. (113 475,05 грн. - 43 000,00 грн. = 70 475,05 грн.), який позивач просить стягнути з відповідача як з винної у ДТП особи. Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача витрати на транспортування належного позивачу транспортного засобу на станцію технічного обслуговування, здійсненого 22 листопада 2023 року в сумі 1 850,00 грн., витрати за послуги СТО з перевірки розвалу-сходження коліс та шиномонтажу внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП в сумі 2 044,80 грн., та кошти, які позивач був змушений витрачати на послуги таксі, внаслідок відсутності можливості використовувати пошкодженого власного автомобіля, які склали 2 132,18 грн.

Крім того, позивач вказує на те, що внаслідок завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 15 000,00 грн. Причиною моральних страждань позивача стало пошкодження належного йому автомобіля, а також неможливість певного часу експлуатації автомобіля, і використовування його до теперішнього часу в пошкодженому стані. Позивач був позбавлений можливості вести звичний для себе спосіб життя. Без транспортного засобу не міг спілкуватися з родичами і друзями, що мешкають як в м. Києві, так і за його межами.

Внаслідок втрати неможливості використовувати належний йому автомобіль для особистих та робочих питань, позивач був змушений користуватися громадським транспортом та послугами таксі, що призводило до незручностей та витрат значно більшого часу для вирішення власних питань. Окремі зайві витрати свого часу і душевних сил позивач поніс та продовжує витрачати внаслідок необхідності оформлення та отримання різних документів пов`язаних з ДТП, проведення різних досліджень, неодноразових перевезень пошкодженого автомобіля, звернення до різних організацій. Наслідки події, що сталася і подальша ситуація, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу позивача та обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Моральні страждання позивача полягають і у фактично щоденних думках про те, що автомобіль до цього часу є пошкодженим. Всі зазначені моральні страждання підсилюються ще і за рахунок того, що відповідачка не має бажання вирішити питання про відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди у позасудовий спосіб.

Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 239,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 392,17 грн (сорок тисяч триста дев`яносто дві гривні 17 копійки) у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1 850,00 грн (одна тисяча вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок) у рахунок відшкодування витрат за транспортні послуги (маніпулятор), 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - Шевченко Олександр Борисович подав апеляційну скаргу, в якій рішення в частині стягнення майнової шкоди змінити, задовольнивши вимоги у повному обсязі.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ТОВ «Кий Авто Центр» як до офіційного дилера «Рено» в Україні для отримання реальної та неупередженої вартості відновлювального ремонту належного йому автомобіля. Надані апелянту на СТО послуги мають пряме відношення до ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивача, а тому ці витрати в розумінні ст. 22 ЦК України є витратами, які позивач був вимушений зробити для відновлення свого порушеного права. Матеріали справи підтверджують той факт, що автомобіль був і є пошкодженим і не відремонтованим. У позовній заяві позивачем викладена чітка аргументація про те, що протягом декількох місяців апелянт був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем. За рахунок цього майже у всіх питаннях своєї життєдіяльності він був змушений витрачати значно більше часу та мати незручності. Зазначає, що витрати на правничу допомогу підтвердженні належними та допустимими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначає, що апеляційна скарга не належним чином мотивована, безпідставна, не ґрунтується на нормах законодавства України. Посилається на те, що наданий позивачем неоплачений рахунок від 06 лютого 2024 року виконаний ТОВ «Кий Авто Центр» по заявці позивача не є об`єктивним джерелом доказу, щодо справжньої вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу належного позивачу, оскільки виконаний не суб`єктом оціночної діяльності, без відповідної методики, затвердженої Міністерством юстиції України, без врахування фізичного зносу транспортного засобу, вузлів та комплектуючих. Користування позивачем таксі не належить до матеріальних збитків та позивач не довів суду, що саме він безпосередньо користувався такою послугою. Розмір моральної шкоди, яку вимагає позивач є нічим непідтвердженою.

В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вказує, що належний йому на праві власності автомобіль «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 , не відремонтовано, для відновлення порушеного права позивача, необхідно провести відновлювальний ремонт за рахунком №х6126304 від 06 лютого 2024 року, складеним ТОВ «Кий Авто Центр», який не було оплачено ОСОБА_1 . СТО.

Проте наданий суду позивачем рахунок № хб 126304 від 06 лютого 2024 року, складений ТОВ «Кий Авто Центр», на замовлення позивача не може бути належним чи допустимим доказом на підтвердження розміру реальної вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, оскільки роботи за ним не провдено, автомобіль не відновлено, рахунок не оплачено.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 , суд взяв до уваги наданий стороною відповідача Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 61/-01-24 від 18 січня 2024 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 за заявою від 11.01.2024 року в рахунок замовлення оцінки вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту транспортного засобу марки «RENAULT SCENIC» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З урахування того, що виплачене ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування у розмірі 43 000,00 грн, не покриває реальної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 , належного позивачу, що становить 93 826,38 грн, то різниця невідшкодованої суми збитків у розмірі 40 392, 17 грн (з урахуванням розміру матеріального збитку встановленого Звітом від 18.01.2024 року №61/01-24, що складає 53 434,21 грн (з врахуванням податку на додану вартість) та за мінусом недоплаченої страховиком суми страхового відшкодування у розмірі 10 434,21 грн) підлягає стягненню з винної особи ОСОБА_2 на підставі ст. 1194 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено грошові кошти на користь ФОП ОСОБА_6 в розмірі 1 850,00 грн. за транспортні послуги (маніпулятор), про що свідчить чек № від 22.11.2023 року.

Суд вважав, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з транспортуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 1 850,00 грн. підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо стягнення витрат на послуги таксі є необгрунтованими, оскільки не належать до матеріальних збитків чи завданої шкоди у розумінні Закону №1961-IV.

Позивач не довів суду, що саме він безпосередньо користувався такою послугою у зв`язку з неможливістю користуватися своїм пошкодженим автомобілем, а не оплачував це для іншої особи. Зокрема позивачем не доведеним, що такі витрати були необхідними та неминучими, а їх розмір не обґрунтований належним чином враховуючи характер заявлених вимог.

Суд, вирішуючи спір у частині вимог про стягнення моральної шкоди, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, ступеню вини відповідача та із застосуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, що буде відповідати обставинам справи, а саме обсягу моральних страждань, що стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги від 11.03.2024 року, копію ордеру серії АІ №1566750 від 12.03.2024 року та копію квитанції про сплату 11.03.2024 року на користь адвоката Шевченка О. Б. коштів у сумі 20 000,00 грн. за юридичні послуги.

Разом з тим у договорі про надання правової допомоги зазначено, що предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту стосовно його прав та інтересів на умовах та у порядку, визначеному цим договором.

За відсутності детального опису робіт (наданих послуг), акт виконаних робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у суду відсутні підстави вважати, що зазначені в квитанції кошти у розмірі 20 000,00 грн. були витратами позивача саме на отримання правової допомоги в межах підготовки та розгляду позову про відшкодування шкоди у цій справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12 листопада 2023 року об 11 год. 55 хв., у м. Києві на вул. М. Приймаченко, 7, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «LAND ROVER. RANGE ROVER», д.н.з. НОМЕР_3 , порушила вимоги п. 2.3. (б), 12.3 ПДР України, а саме: не врахувала дорожньої обстановки, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у результаті чого здійснила зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Равон», д.н.з. НОМЕР_4 та автомобілем марки «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» за Полісом №214549702 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становив 160 000,00 грн, (0,00 грн - франшиза).

Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Право власності позивача на транспортний засіб «RENAULT SCENIC», д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Оскільки даний випадок є страховим, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 43 000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зі змісту ч. 3 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що у разі відсутності між потерпілим і страховиком згоди про розмір і спосіб страхового відшкодування, розрахунок і здійснення страхової виплати має здійснюватися на підставі звіту про оцінку (висновку судового експерта) про розмір заподіяного матеріального збитку. З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Документом, який здійснює методичне регулювання товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затверджена Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі - Методика).

Відповідно до п. 1.2 Методики Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

Відповідно до пп. д), е) п. 1.4 Методики Методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», п. 4.3. Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

У постанові Верховного Суду від 13.11.2019 року по справі №520/8867/15-ц зазначається, що визначення розміру страхового відшкодування при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2020 року по справі №221/6180/16-ц вказується, що сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Таким чином, при визначенні вартості матеріального збитку, районний суд обґрунтовано взяв до уваги саме висновок та звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 61/01-24 від 18.01.2024 року, який склав ФОП ОСОБА_5 .

Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 61/01-24 та звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 61/01-24 від 18.01.2024 року складені суб`єктом оціночної діяльності, при проведенні виконавець оцінки спирався на законодавство України щодо оціночної діяльності, відповідні методики, довідники. ФОП ОСОБА_5 має відповідну кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна, зокрема в оцінці дорожніх транспортних засобів, відповідне Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, тобто у звіті зазначено підтвердження фахового рівня знань виконавця оцінки.

Таким чином, при визначенні вартості матеріального збитку, районний суд обґрунтовано взяв до уваги вищезгадані висновок та звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 61/01-24 від 18.01.2024 року, який склав ФОП ОСОБА_5 .

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рахунок № х6126304 від 06 лютого 2024 року, складений ТОВ «Кий Авто Центр», на замовлення позивача не може бути належним чи допустимим доказом на підтвердження розміру реальної вартості матеріального збитку та відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, оскільки роботи за ним не проведено, автомобіль не відновлено, рахунок не оплачено. Наданий рахунок складено не суб`єктом оціночної діяльності, без відповідної методики, затвердженою Міністерством юстиції України, без врахування фізичного зносу транспортного засобу, вузлів та комплектуючих, інших його пошкоджень тощо.

Щодо доводів апелянта про необґрунтовану в відмову у стягненні витрати на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2023 по справі № 686/31892/19.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги від 11.03.2024 року, копію ордеру серії АІ №1566750 від 12.03.2024 року та копію квитанції про сплату 11.03.2024 року на користь адвоката Шевченка О. Б. коштів у сумі 20 000,00 грн. за юридичні послуги.

Тобто, позивачем не було надано до суду детального опису робіт (наданих послуг), акту виконаних робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а тому районний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутні підстав для відшкодування відповідачем пропорційно до задоволеної частини вимог заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доданий до апеляційної скарги акт надання послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги б/н від 11.03.2024 року судом апеляційної інстанції не приймається, оскільки вказаний доказ подано з порушенням положень ЦПК України, та причин поважності пропуску встановлено строку апелянтом не зазначено.

Згідно вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Шевченка Олександра Борисовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 травня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: