Справа № 583/12/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.,

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Охтирської міської ради

про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, в якому просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передавати сина позивачу у визначені судом дату та час в одязі відповідно погоди; визначити такі способи участі позивача ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (графік побачень позивача з сином): щотижня у вівторок з 14 години до 20 години, щотижня з суботи з 9 години до неділі 9 години, кожні перші 3 дні канікул осінніх та весняних, під час зимових канікул з 2 по 4 січня включно, щороку з 1 по 10 червня, з 1 по 10 липня, з 1 по 10 серпня, щороку 18 грудня з 14 години до 20 години (в разі навчання у другу зміну з 9 години до 12 години), щороку наступного дня після свята Святого Миколая 7 грудня з 14 до 20 години (в разі навчання у другу зміну з 9 години до 12 години), щороку 1 вересня з 14 години до 20 години (в разі навчання у другу зміну з 9 години до 12 години), щороку 28 липня з 14 години до 20 години. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2014 р. позивачка та відповідач проживали у цивільному шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_3 . З 2022 р. сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У договірному порядку вирішити питання про участь батька у вихованні дитини не вдалося, тому позивач звернувся до органу опіки та піклування з заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Від виконавчого комітету Охтирської міської ради позивачу надійшов лист, в якому вказано, що відповідачка не заперечує проти участі батька у вихованні сина, але категорично проти ночівлі сина з батьком. Досягти з матір`ю домовленості про побачення з сином не вдається. Відповідачка постійно вчиняє перешкоди у спілкуванні позивача з сином. Коли позивач зв`язується з відповідачкою та висловлює бажання спілкуватись з сином, вона під різними приводами відмовляє: то їх немає вдома, то вони збираються кудись у справах, то вона зайнята. Відповідачка постійно ставить вимогу, щоб позивач спілкувався з дитиною або в її присутності, або в присутності її матері. Жодного разу відповідачка не дозволяла позивачу, щоб син ночував у батька, не відпускає дитину до батька навіть без ночівлі. Неодноразово відповідачка говорила позивачу, що подарунки, які він подарував сину, вона викине на смітник. Під час спілкування позивача з сином поряд постійно перебуває відповідачка або її мати. Це спілкування триває від 1 до 3 годин. Бували випадки, коли відповідачка давала сина для спілкування позивачу 1 раз в місяць. При визначенні графіка побачень позивач просить врахувати необхідність спілкування з сином на його день народження, на свій день народження, на день Святого Миколая, на Новий рік, на день народження бабусі ІНФОРМАЦІЯ_3 . У матері позивача з онуком дуже гарні відносини. Так як син позивача наступного року іде в школу, позивач просить визначити графік побачень з сином з врахуванням навчального процесу.

28.01.2025 р. від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що вона з позовними вимогами не згодна, вважає їх такими, що шкодять інтересам шестирічної дитини та необґрунтованими. Вона (відповідачка) не заперечує проти спілкування дитини з батьком. Позивач мало виявляв зацікавленості та ініціативи у спілкуванні з дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, щоденне забезпечення дитини проводиться за рахунок матері дитини. Вважає, що з об`єктивних причин ночівля дитини у квартирі батька буде шкодити інтересам дитини, так як зараз дитині 6 років, останні 4,5 роки дитина проживає лише з мамою, ночує з мамою, а з татом спілкується, коли вони бачаться, але без ночівлі. Крім того, позивач проживає в однокімнатній квартирі, має нову дружину та її дитину, має серйозні проблеми зі здоров`ям та сам потребує сторонньої допомоги. Отже, враховуючи шестирічний вік дитини і обмеження по здоров`ю позивача, позивач об`єктивно не має наразі змоги доглядати за активною дитиною, в тому числі в нічний час, та враховуючи нестабільну безпекову ситуацію в даній місцевості, а тому визначення графіку побачень позивача з сином, що передбачає ночівлю дитини в житлі батька, не відповідає принципам якнайкращого задоволення інтересів дитини та їх пріоритету над інтересами батьків. Крім того, в робочі дні з понеділка по п`ятницю дитина відвідує дитячий садок, а наступного року почне навчатися в школі. Також зараз дитина відвідує гуртки додаткового розвитку, вивчення англійської мови, чим старше буде ставати дитина, тим більше в неї буде зайнятість у навчанні та гуртках. Графік побачень позивача з дитиною, запропонований позивачем, в якому зазначені часи і дні побачень батька з сином, не враховують реальні об`єктивні обставини. Зазначає, що графік спілкування батька із сином має затверджуватися враховуючи всі конкретні індивідуальні обставини ситуації, виходячи саме із принципу якнайкращого забезпечення і пріоритету інтересів 6-річної дитини. Вважає, що найбільш прийнятним є спілкування дитини із батьком в один із вихідних днів, наприклад в суботу з 14.00 до 18.00 год. у звичайній для дитини спокійній обстановці, в тому житлі, де він проживає ( АДРЕСА_1 ) за присутності в квартирі матері дитини, або в місцях загального відпочинку за наявності бажання дитини, за попередньою домовленістю і в присутності матері, з урахуванням стану здоров`я і самопочуття дитини, умов воєнного стану, а також необмежене спілкування батька із сином засобами поштового, телефонного електронного чи іншого зв`язку.

02.03.2025 р. від представника позивача надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій просить зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та передавати сина позивачу у визначені судом дату та час в одязі відповідно погоди; визначити такі способи участі позивача ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (графік побачень позивача з сином): щотижня у суботу з 10 години до 18 години, щороку 17 грудня з 14 години до 17 години, щороку наступного дня після свята Святого Миколая 7 грудня з 14 до 17 години (в разі навчання у другу зміну з 9 години до 12 години), щороку 1 вересня з 14 години до 17 години (в разі навчання у другу зміну з 9 години до 12 години).

07.03.2025 р. від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву (після заяви про зміну предмету позову), в якому зазначає, що відповідач з позовними вимогами не згодна, вважає їх необґрунтованими та такими, що шкодять інтересам шестирічної дитини. Відповідач не перешкоджає батькові спілкуватися з сином, якщо від батька йде ініціатива і якщо це не порушує звичайний режим дня дитини та узгоджується з його станом здоров`я. Зазначають, що з 2020 року позивач та відповідачка не живуть однією сім`єю, дитина з того проживає з матір`ю. Позивач мало виявляв зацікавленості та ініціативи у спілкуванні з дитиною, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За ці чотири роки позивач приїжджав до дитини декілька разів на рік, ці зустрічі відбувались протягом короткого проміжку часу ( в межах пів години), і , зазвичай, в присутності матері. Дитина ніколи не мала такого досвіду, щоб батько забирав її на 8 год. і для дитини такого малого віку це є занадто різкою зміною. Вважають, що встановлення графіку побачень щотижня у суботу з 10 години до 18 години не відповідатиме інтересам дитини, так як дитина звикла до однієї моделі сім`ї: з півторарічного віку дитина проживає з матір`ю, і така тривалість побачень для дитини такого малого віку буде занадто різкою зміною для дитини, враховуючи, що вже більше чотирьох років дитина проживає з матір`ю, а позивач проживає окремо від дитини, і дитина звикла бачити батька під час зустрічей впродовж короткого часу. Крім того, позивач проживає не сам, а зі своєю новою сімєю, і невідомо, які в них можуть скластися стосунки з дитиною. Також просять врахувати стан здоровя позивача, який об`єктивно не в змозі самостійно здійснювати належний догляд за малолітньою дитиною. Вважають, що налагодження психоемоційного зв`язку з батьком має відбуватися поступово і в звичному, комфортному для дитини середовищі. Заперечують стосовно побачень батька з дитиною 17 грудня з 14 год. до 17. год., так як це день народження дитини і саме в цей день дитина має право збиратися зі своїми друзями на святкування. Заперечують стосовно побачень батька з дитиною щороку наступного дня після свята Святого Миколая 7 грудня з 14 до 17 год., так як це буде порушувати режим життєдіяльності дитини, зокрема, графік відвідування дитиною гуртків. Також заперечують стосовно побачень батька з дитиною щороку 1 вересня з 14 год. до 17 год. (в разі навчання у другу зміну з 9 год. до 12 год.), так як це свято дитини, коли відбуваються святкові заходи разом з однокласниками, а позивач хоче забрати весь вільний час сина в цей день і закріпити його у графіку побачень. Сторона відповідача вважає, що встановлення графіку побачень дитини з батьком в один з вихідних днів, наприклад, кожну другу і четверту суботу місяця з 14.00 години до 18.00 годин, у звичній для дитини обстановці за місцем проживання дитини, або в місцях загального відпочинку за наявності бажання дитини, за попередньою домовленістю і згодою батьків, з урахуванням стану здоров`я дитини, умов воєнного стану, епідеміологічної ситуації; а також спілкування із сином по телефону, або через мережу Інтернет, в тому числі за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів не раніше 08:00 год. ранку та не пізніше 20:00 год. вечора в будні дні та не раніше 10:00 год. ранку та не пізніше 20:00 год. у вихідні дні, з урахуванням стану здоров`я дитини, зайнятості в освітньому закладі, гуртках та самим бажанням дитини, - набагато краще б відповідало всім конкретним умовам даної конкретної справи та краще б забезпечувало саме інтереси дитини.

Представник позивача в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві. Також зазначив, що позивач дійсно має ІІ групу інвалідності. У спілкуванні з дитиною позивачу допомагає його мати, яка має добрі стосунки з онуком.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідачка не заперечує проти спілкування сина з батьком, однак враховуючи вік дитини вважає, що встановлення наступного графіку побачень дитини з батьком: в один з вихідних днів, наприклад, кожну другу і четверту суботу місяця з 14.00 години до 18.00 годин, у звичній для дитини обстановці за місцем проживання дитини, або в місцях загального відпочинку за наявності бажання дитини, за попередньою домовленістю і згодою батьків, з урахуванням стану здоров`я дитини, умов воєнного стану, епідеміологічної ситуації; а також спілкування із сином по телефону, або через мережу Інтернет, в тому числі за допомогою відеозв`язку з використанням месенджерів не раніше 08:00 год. ранку та не пізніше 20:00 год. вечора в будні дні та не раніше 10:00 год. ранку та не пізніше 20:00 год. у вихідні дні, з урахуванням стану здоров`я дитини, зайнятості в освітньому закладі, гуртках та самим бажанням дитини, - набагато краще б відповідало всім конкретним умовам справи та краще б забезпечувало саме інтереси дитини. Також відповідачка зазначила, що вона не створювала перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, мати позивача теж спілкується з дитиною. Батько дитини не дуже виявляє бажання спілкуватися, в них з дитиною відсутній емоційний зв`язок, його потрібно налагоджувати. Якби батько проявляв ініціативу і дитина цього б хотіла то тоді повинні бути зустрічі. Вважає, що зустріч сина з батьком в день народження дитини є недоцільною, так як цей день має бути таким, як бажає дитина, а не дорослі. Раніше батько приходив на день народження, дарував подарунок та йшов, не залишався, позивач постійно кудись поспішає, з дитиною не грається. Позивачка не заперечує проти зустрічей батька з сином без її участі, але зустрічі повинні бути абсолютно безпечні для дитини у зручному для дитини місці, щоб дитині було комфортно. Щодо зустрічей батька з сином 1 вересня зазначили, що це недоцільно, так як за зазвичай діти класом в цей дінь їздять на кашу. Також недоцільним є зустрічі 07 грудня (Святий Миколай), так як це звичайний робочий день, в який дитина буде зайнята навчанням та відвідуванням гуртків.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Охтирської міської ради Гончар С.М. в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування виконавчим комітетом Охтирської міської ради було проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та батька дитини, та надано висновок щодо вирішення даного спору з урахуванням змінених позовних вимог. Фахівцем із соціальної роботи КУ «Охтирський міський центр надання соціальних послуг» Охтирської міської ради складено акт оцінки потреб дитини та її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та надано висновок, в якому зазначено, що мати та батько не перебувають в складних життєвих обставинах, здатні виконувати обов`язки по вихованню та догляду за дитиною. Висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає, що запропонований позивачем спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином у формі періодичних побачень (в редакції позовних вимог після заяви про зміну предмету позову) відповідає інтересам дитини, представник в судовому засіданні підтримала.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Предметом спору у справі є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.12.2024 (а.с. 7 зворот).

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2023 р. відвідує Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Зернятко» Охтирської міської ради Сумської області, крім того, відвідує гуртки (а.с. 49, 65 (зворот), ).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на вихованця Охтирського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Зернятко» Охтирської міської ради Сумської області ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , хлопчик відвідує групу дітей старшого дошкільного віку « ОСОБА_5 » на змішаній формі навчання. Проживає у неповній сім`ї, виховується мамою ОСОБА_6 . Мама належним чином виконує свої батьківські обов`язки. Допомагають у вихованні дитини бабуся ОСОБА_7 та дідусь ОСОБА_8 . Хлопчик розвинений відповідно свого віку. У певних ситуаціях проявляє впертість, імпульсивність, запальність, емоційно-бурхливі реакції. За характером добрий, проявляє радість при зустрічі, проте все залежить від настрою. ОСОБА_9 йде на контакт з дорослими, потребує постійно підтримки та підбадьорення, гарно розвинені навички самообслуговування. (а.с. 49).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в однокімнатній квартирі за адресою АДРЕСА_2 , яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2020 р., що підтверджується Відповіддю з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2025 р. (а.с. 5, 94).

Відповідно до довідки до акту огляду медично-соціальною комісією ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності (а.с. 10). ОСОБА_1 встановлено діагноз: прогресуюча м`язова дістрофія (а.с.45-47, 97-98). На обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_1 не перебуває (а.с. 94).

Відповідачка ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , за місцем служби характеризується позитивно (а.с. 102).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд зазначає наступне.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава заохочує та підтримує материнство і батьківство та забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (стаття 7 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною є реалізацією матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Зі змісту ст. 155 СК України вбачається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права, зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54).

Аналіз релевантної практики ЄСПЛ, норм національного та міжнародного права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність захисту прав дитини, а тому насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретно взятої справи, а вже тільки потім права її батьків.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних й світових історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

У цьому контексті суд зауважує, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Між тим із батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт, таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, на думку суду, дитина має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Вирішуючи питання про встановлення способу участі у вихованні для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи (постанови Верховного Суду від 07 серпня 2024 року в справі № 742/3278/23 (провадження № 61-7675св24), від 08 травня 2024 року в справі № 638/1269/23 (провадження № 61-15097св23) та інші).

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23), від 31 січня 2024 року у справі № 276/1741/22 (провадження № 61-14795св23), від 27 лютого 2024 року у справі № 295/12894/20 (провадження № 61-1143св24), від 14 травня 2024 року у справі № 756/3852/22 (провадження № 61-3152св24).

У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої і шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради № 01-05/868 від 19.03.2025 р. запропонований позивачем ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином у формі періодичних побачень (в редакції позовних вимог після заяви про зміну предмета позову) відповідає інтересам дитини, тому позовні вимоги можуть підлягати задоволенню. Службою у справах дітей Охтирської міської ради було проведено обстеження умов проживання відповідачки ОСОБА_2 з сином та встановлено, що умови проживання дитини добрі. Проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_10 . Він повідомив,що вміє самостійно їсти, умиватися, вдягатися, прибирає за собою іграшки: проживає з мамою, спілкується з бабусями (по лінії споріднення мами та батька), іноді бачиться зі своїм батьком, він купує йому іграшки, солодощі та фрукти. Службою у справах дітей Охтирської міської ради також було проведено обстеження умов проживання позивача ОСОБА_1 . Встановлено, що він проживає в будинку, який складається з однієї житлової кімнати, кухні, коридору, санвузла, в наявності всі комунальні зручності, необхідні для проживання меблі та побутова техніка. В кімнаті є розкладний диван та односпальне дитяче ліжко, дві шафи-купе для одягу, стіл; в будинку чисто, охайно, тепло; в наявності достатня кількість продуктів харчування та готові страви. Для проведення часу з дитиною в будинку батька умови задовільні. В будинку разом з позивачем проживає його співмешканка ОСОБА_11 та її десятирічна донька. ОСОБА_11 повідомила, що буде рада знайомству з сином ОСОБА_1 , сприятиме у створенні комфорту у разі його перебування в будинку батька. Фахівцем із соціальної роботи КУ «Охтирський міський центр надання соціальних послуг» Охтирської міської ради складено акт оцінки потреб дитини та її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У відповіді зазначено, що ОСОБА_1 є відповідальною особою, має належні умови для виховання та забезпечення потреб дитини, добрі стосунки з дитиною, комфортне житло, постійних дохід, не має шкідливих звичок, веде здоровий спосіб життя; матір`ю дитини ОСОБА_2 створені усі умови для виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню, вихованню, всебічному розвитку та догляду за дитиною. Надано висновки, у яких зазначено, що мати та батько не перебувають в складних життєвих обставинах, здатні виконувати обов`язки по вихованню та догляду за дитиною (а.с 139-141).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

В позовній заяві представник позивача зазначає, що приводом звернення позивача з позовом до суду стало те, що мати малолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_2 перешкоджає йому спілкуватися з дитиною, вона під різними приводами відмовляє у зустрічах з дитиною, постійно ставить вимогу, щоб позивач спілкувався з дитиною або в її присутності, або в присутності її матері, і таке спілкування відбувається дуже рідко та триває короткий проміжок часу.

Такі твердження представника позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та доведені показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Так, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 , позивач любить свого сина ОСОБА_14 та бажає з ним спілкуватися, однак ОСОБА_2 створює йому перешкоди у спілкуванні з сином. Позивач за станом здоров`я дещо обмежений у рухах, і йому важко підніматися по сходам, а тому він не може прийти до відповідачки з дитиною, які мешкають на другому поверсі. Однак позивач сам пересувається по квартирі, по вулиці, керує автомобілем, і у себе вдома позивач мав би можливість спілкуватися з сином більш тривалий час, однак відповідачка забороняє позивачу брати сина додому, тим самим обмежуючи права позивача на спілкування з дитиною. Позивач спілкується з сином тільки тоді, коли це дозволить відповідачка, спілкування відбувається протягом короткого проміжку часу, зазвичай, побачення відбувається у автомобілі позивача, і таке спілкування відбувається дуже рідко.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що позивач йому розповідав, що він (позивач) бажає спілкуватись з дитиною, однак протягом останніх двох років відповідачка не дає йому бачитись з дитиною.

З приводу усунення перешкод з боку відповідачки у спілкуванні з сином та встановлення графіку спілкування з дитиною позивач звертався з заявою до органу опіки та піклування. За наслідками розгляду заяви позивачу 26.05.2023 р. надана відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_2 категорично проти запропонованого ним графіку зустрічей з дитиною, та позивачу рекомендовано було звернутися в суд (а.с. 7).

Отже, судом встановлено, що між сторонами склались відносини, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з сином. Це виявляється в тому, що відповідачка обмежує право позивача на спілкування з сином, що підтверджується матеріалами справи.

На думку суду, сімейний зв`язок між батьком та сином має важливе значення для підтримання між ними відносин, як близьких осіб, що сприяє реалізації їх права на сімейне життя та сприяє нормальному розквіту людини в суспільстві, право батька на спілкування з сином є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Жодних обставин, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини, суд не встановив.

Встановлено, що дитина тривалий час проживає з матір`ю та має відповідні соціальні контакти за місцем проживання матері. Однак вочевидь дитина потребує і батьківської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

Подолання певних дискомфортних на першому етапі незручностей для дитини, пов`язаних із тимчасовою зміною звичного для неї середовища, а також налагодження емоційного контакту дитини з батьком має відбуватися у співпраці матері і батька, а також органів у справах дітей, за необхідності - психологів. Доказів, які б свідчили про неможливість підтримання належного емоційного контакту між батьком та дитиною або шкідливість таких контактів для дитини у цій справі не здобуто.

Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є практичним психологом ЗДО «Зернятко», пояснила, що в тих випадках, коли дитина тривалий час не проживала з одним з батьків, але вона знає, що це її батько, то поступово можливо налагодити між ними емоційний зв`язок. Для цього потрібно багато спілкуватись з дитиною, і побачення з дитиною краще визначати в місцях, де дитині комфортно, та без присутності другого з батьків, щоб це не заважало спілкуванню та з метою уникнення конфліктних ситуації між батьками.

Суд вважає, що право позивачів підлягає захисту шляхом усунення перешкод та встановлення способу участі батька у вихованні сина.

Встановлюючи спосіб участі батька у вихованні дитини суд враховує інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, поведінку батька, його бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, та з урахуванням віку дитини, дотримання розпорядку дня дитини, стану її здоров`я, враховуючи висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради № 01-05/868 від 19.03.2025 р., вважає за можливе визначити способи участі батька у виховані дитини наступним чином:

кожної суботи місяця з 10.00 год. до 18.00 год. з покладенням обов`язку на ОСОБА_1 повернути дитину до матері після закінчення зустрічі;

щороку: 18 грудня з 14.00 до 17.00 год., 07 грудня з 14.00 до 17.00 год. ( в разі навчання у другу зміну з 09.00 до 12.00 год.), 02 вересня з 14.00 до 17.00 год. ( в разі навчання у другу зміну з 09.00 до 12.00 год.) з покладенням обов`язку на ОСОБА_1 повернути дитину до матері після закінчення зустрічі.

При цьому у визначені дні побачення батька з сином мають відбуватися без присутності матері, що не буде порушувати прав та інтересів дитини, крім цього таким чином унеможливиться виникнення будь-яких конфліктів між батьками дитини (сторонами у справі). Обставин, які вказували б на те, що дитині буде шкодити спілкування з батьком без присутності матері, не встановлено.

Суд вважає, що визначення батьку способів його участі у спілкуванні та вихованні сина спрямоване на повернення батька у життя і виховання дитини, яка потребує як материнського, так і батьківського виховання, що у їх синтезі формують основу становлення дитини як повноцінного члена суспільства.

Також суд враховує, що матеріали справи не містять доказів, що дитина за станом здоров`я, віком, психологічним станом, або враховуючи її зайнятість (навчання), не може в один із вихідних днів чотири рази у місяць зустрічатися з батьком.

З урахуванням інтересів малолітньої дитини, яка має право в день свого народження та на свято першого дзвоника проводити час зі своїми друзями та однокласниками, суд вважає за доцільне визначити дні побачень батька з дитиною щороку на наступний день після дня народження дитини та на наступний день після 01 вересня, а саме: 18 грудня з 14.00 до 17.00 год., 02 вересня з 14.00 до 17.00 год. ( в разі навчання у другу зміну з 09.00 до 12.00 год.).

Матеріали справи також не містять доказів про небажання дитини бачитися з батьком, або проводити разом з ним час. Навпаки, в судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_16 знає свого батька, спілкується з ним, батько купує йому солодощі та іграшки, катає його на автомобілі, тобто судом встановлено, що дитина вільно спілкується з батьком без присутності матері, і встановлення такого часу спілкування та періодичності побачень не буде різкою зміною звичного життя дитини.

Покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , а також допитаної в якості свідка відповідачки ОСОБА_2 , які пояснили, що позивач участі у вихованні сина не бере, і що він дуже рідко спілкується зі своїм сином, - ніяким чином не спростовують факт наявності перешкод з боку відповідачки у спілкуванні позивача з сином, не доводять неможливість позивача за станом здоров`я брати участь у вихованні сина та не доводять, що таке спілкування батька з сином буде перешкоджати його нормальному розвитку.

Посилання відповідачки на довідку та виписку з медичної карти стаціонарного хворого КНП Охтирської міської ради «Охтирська центральна районна лікарня» та висновок «Харківського міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру центр рідкісних захворювань» від 28.10.2026 р., відповідно до яких станом на 28.10.2019 р. у позивача діагностовано: прогресуючу м`язову дистрофію з помірним тетрапарезом в дистальних відділах кінцівок, не є достатніми доказами неможливості особистого спілкування батька з дитиною без участі відповідачки.

Належних доказів того, що вказані захворювання є перешкодою для особистих зустрічей батька з дитиною суду надано не було.

Крім того, та обставина, що позивач проживає в однокімнатній квартирі і має нову сімю, не є тією обставиною, яка унеможливлює участь батька у вихованні і особисте спілкування з сином.

Під час розгляду справи не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено відповідачем неспроможність батька спілкуватися з дитиною та доглядати за нею, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку.

Суд зазначає, що дитина повинна виховуватися у любові до близьких і відчувати цю любов від них, тому зазначений порядок відповідатиме як інтересам малолітнього ОСОБА_3 , який матиме змогу спілкуватися з батьком у звичному для нього режимі та, водночас, розвиватися згідно його віку, відвідуючи дитячий садок, школу та гуртки, так і інтересам позивача, який матиме достатньо часу для спілкування з дитиною.

Такий порядок не суперечить інтересам дитини та не позбавляє відповідачку можливості виховувати та розвивати її.

Суд звертає увагу на те, що з урахування вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені у майбутньому права звернутися до суду з позовом про зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини.

Також Верховний Суд у постановах від 10 березня 2021 року у справі № 686/2543/19, від 15 липня 2021 року у справі № 565/1501/19 вказав, що у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком, у випадку доведеності вказаного, мати не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, з метою створення умов для реалізації прав батька на особисте спілкування з малолітнім ОСОБА_3 , що відповідатиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись Законом України "Про охорону дитинства", Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., ст.ст. 7, 19, 141, 150, 153, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та у його вихованні.

Визначити способи участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною без присутності матері наступним чином:

кожної суботи місяця з 10.00 год. до 18.00 год. з покладенням обов`язку на ОСОБА_1 повернути дитину до матері після закінчення зустрічі;

щороку: 18 грудня з 14.00 до 17.00 год., 07 грудня з 14.00 до 17.00 год. ( в разі навчання у другу зміну з 09.00 до 12.00 год.), 02 вересня з 14.00 до 17.00 год. ( в разі навчання у другу зміну з 09.00 до 12.00 год.) з покладенням обов`язку на ОСОБА_1 повернути дитину до матері після закінчення зустрічі.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова