КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5219/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Лебедовською Людмилою Юріївною, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року, постановлену під головуванням судді Козлова Р.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову та до її повноліття.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року закрито провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Лебедовською Л.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповно з`ясовані обставини у справі.

Вказує, що представником відповідача подане клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, додавши до клопотання рішення компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина. Разом з цим, клопотання відповідача про закриття провадження у справі стороні позивача надіслано не було та відсутнє в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі «Електронний суд». Сторона позивача не була обізнана про наявність цього клопотання.

Вказує, що оскільки відповідач не працює ані на території України, ані на території іноземної держави, позивачка змушена оформлювати різні види матеріальної допомоги за кордоном, щоб проіснувати в іншій країні. Така допомога виплачується іноземною державою у зв`язку з тим, що відповідач матеріально не забезпечує та не утримує спільну дитину.

Зазначає, що виплата допомоги на дитину та інших видів матеріальних виплат відповідно до законодавства Німеччини не позбавляє позивачку звернутися до Українського суду щодо стягнення з відповідача аліментних зобов`язань. Отже, суд помилково зробив висновок, що спір про аліментні зобов`язання між сторонами відсутній.

Зазначає, що суд першої інстанції неправомірно закрив провадження з підстав відсутності спору. Спір наявний, а саме матеріальне забезпечення доньки, яка має особливі потреби, рідкісне захворювання серця, пухлина лівого шлуночка, потребує постійного лікування та реабілітації. Відповідач зобов`язаний матеріально забезпечувати та утримувати свою дитину.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Чуніхін О.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Від представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Лебедовської Л.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. У поданій заяві апеляційну скаргу підтримала, просила суд її задовольнити.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чуніхіна О.М., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Закривши провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції вказав, що із доданих представником відповідача до клопотання рішень компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина із перекладом з 01 серпня 2024 року відповідачу встановлена відповідна виплата за законодавством Німеччини на дитину, відтак спір вже вирішений уповноваженим компетентним органом Німеччини за встановленою процедурою між тими ж самими сторонами з того самого предмету, за місцем проживанням сторін на користь позивачки, отже наразі між сторонами відсутній предмет спору.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України унормовано, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зроблено висновок, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження мотивуючи тим, що у справі відсутній предмет спору, вказавши при цьому, що спір вже вирішений компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина за встановленою процедурою між тими самими сторонами з того самого предмету, за місцем проживання сторін на користь позивачки.

З матеріалів справи убачається, що предметом спору у справі є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову та до її повноліття.

10 жовтня 2024 року на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Чуніхіна О.М. про закриття провадження у справі.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначив, що під час розгляду справи відповідачу стало відомо, що позивачкою окремо подано позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 аліментів за місцем постійного проживання його, дружини та дитини у Федеративній республіці Німеччині.

Вказує, що на теперішній час вже прийняте рішення щодо стягнення аліментів з відповідача з 01 серпня 2024 року і встановлена відповідна виплата за законодавством Німеччини на дитину, тобто на теперішній час відсутній предмет спору, оскільки спір вирішений уповноваженим компетентним органом Німеччини за встановленою процедурою між тими самими сторонами з того самого предмету, за місцем проживання сторін на користь позивачки.

На підтвердження викладених у клопотанні обставин представником відповідача надано копії рішень начальника округу Штайнбург від 09 вересня 2024 року та від 24 вересня 2024 року.

З даних листа управління у справах молоді, сім`ї та спорту Юридичного департаменту у справах молоді Команда з виплати аліментів від 24 вересня 2024 убачається, що позов щодо сплати аліментів для утримання доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 передано до землі Шлезвіг-Гольштейн, протягом розгляду якого надаються авансові виплати аліментів. Перевірка спроможності ОСОБА_2 сплачувати аліменти показала, що він наразі не уважається дієздатним у розумінні пункту 1 розділу 1603 Цивільного кодексу Німеччини, оскільки примусове виконання вимог про аліменти відповідно до розділу 7а Закону про авансові виплати аліментів наразі виключено (а.с.117).

Відповідно до листа управління у справах молоді, сім`ї та спорту Юридичного департаменту у справах молоді Команда з виплати аліментів від 19 березня 2025 року убачається, що у відповідь на лист ОСОБА_2 надано відповідь згідно якої: "Так. З 01 серпня 2024 року донька позивачки та відповідача отримує авансові виплати аліментів у розмірі 299,00 Євро на місяць. Попередні виплати аліментів завжди надаються, якщо той з батьків, який має сплачувати аліменти, не робить цього або принаймні сплачує недостатньо. Спочатку неважливо, чому так відбувається. Ви не зобов`язані відшкодовувати авансові платежі на утримання до подальшого повідомлення, оскільки ваш дохід недостатній для покриття виплат на утримання. Вам не потрібно повертати суми, які зараз виплачуються Вашій доньці, навіть якщо обставини вашого доходу зміняться. У цьому разі враховується лише зобов`язання щодо виплати аліментів на майбутнє з моменту зміни доходу" (а.с. 175).

Предметом спору у справі, що переглядається апеляційним судом, є стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання неповнолітньої дитини.

Апеляційний суд зазначає, що поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Висновки суду першої інстанції про відсутність предмету спору у цій справі є передчасними, оскільки само по собі призначення компетентним органом Федеративної Республіки Німеччина виплат на утримання дитини не дає підстав для висновку, що між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань щодо виконання батьком дитини (відповідачем у цій справі) зобов`язань щодо утримання дитини.

Отже, ухвалу суду першої інстанції не можна уважати законної та обґрунтованою, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 379 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Лебедовською Людмилою Юріївною, задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 листопада 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 04 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова