С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3195/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

09 червня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

ІІ. Описова частина

31 травня 2023 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач) з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - Відповідач-1 або СК «УСГ») та ОСОБА_2 (далі - Відповідач-2) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою суду від 05 червня 2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування своїх первісних позовних вимог Позивач зазначив, що 15 грудня 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю його автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіля, яким керував Відповідач-2 ОСОБА_2 . Внаслідок цієї ДТП транспортний засіб Позивача зазнав значних пошкоджень.

Як зазначає Позивач, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2021 року у справі № 335/13565/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 була застрахована у Відповідача-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202464788, згідно з яким ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 130 000 гривень.

Після настання страхового випадку ОСОБА_1 , як він стверджує, звернувся до СК «УСГ» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши всі необхідні документи, передбачені статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У відповідь страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 87659,70 гривень, що, на думку Позивача, було недостатньо для покриття завданої шкоди.

Обгрунтовуючи свою позицію, Позивач зазначає. що для встановлення реального розміру збитків Позивач звернувся до незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_3 , який склав Звіт № 301/08-22 від 02 серпня 2022 року. Згідно з цим звітом, ринкова вартість автомобіля Hyundai Tucson, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до дорожньо-транспортної пригоди становила 423062,55 гривень, вартість відновлювального ремонту - 469291,01 гривень, а вартість у пошкодженому стані після аварії - 152831,67 гривень.

Оскільки витрати на ремонт перевищували ринкову вартість автомобіля до ДТП, Позивач дійшов висновку, що його транспортний засіб слід вважати фізично знищеним. На цій підставі він вважає, що матеріальна шкода дорівнює різниці між вартістю автомобіля до та після аварії, тобто 270 230,88 гривень (423 062,55 грн - 152 831,67 грн).

У зв`язку з цим у первісній редакції позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути з СК «УСГ» недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 42 340,30 гривень, виходячи з ліміту відповідальності за полісом ОСЦПВ (130 000,00 грн - 87 659,70 грн). З ОСОБА_2 він вимагав відшкодування решти майнової шкоди у розмірі 140230,88 гривень (270230,88 грн - 130000,00 грн), а також компенсацію моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень за душевні страждання, спричинені втратою автомобіля та незручностями, пов`язаними з аварією. Позивач також просив стягнути з Відповідачів судові витрати, а саме 2500,00 гривень за складання оцінки збитків та 15000,00 гривень за правничу допомогу, надану адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем.

31 липня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача-1 (СК «УСГ»), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач-1 наполягав на тому, що страхове відшкодування було виплачено в повному обсязі, у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) та на підставі належно складених:

- звіту про оцінку №982 від 21.12.2021, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , яким визначено ринкову вартість автомобіля до його пошкодження в розмірі 414659,70 гривень і вартість відновлювального ремонту в розмірі 535326,28 гривень,

- звіту 332.22Е від 11.02.2022, складеного спеціалістом ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», згідно з яким вартість залишків автомобіля після ДТП становить 327000 гривень.

Таким чином, враховуючи економічну недоцільність ремонту, Страховиком було виплачене страхове відшкодування в розмірі різниці між його вартістю до та після ДТП, яка становить 87659,70 гривень. Тому Відповідач-1 вважає, що його зобов`язання перед Позивачем були повністю виконані.

10 жовтня 2023 року до суду надійшов відзив від Відповідача-2 ( ОСОБА_2 ), складений його представником - адвокатом Великановим М.О. Відповідач-2 частково заперечував проти стягнення з нього майнової шкоди, посилаючись на те, що окрім Полісу ОСЦПВ між ним та Відповідачем-1 було укладено додатковий договір добровільного страхування цивільної відповідальності за № 97-0801-21-00023 від 11 січня 2021 року, що передбачав додатковий ліміт відповідальності у розмірі 100000,00 гривень. Таким чином, загальний ліміт відшкодування Відповідачем становить 230000 гривень, у зв`язку з чим обгрунтованими є вимоги до нього лише в межах суми 40230,88 гривень. Вимоги про стягнення з нього компенсації за спричинену моральну шкоду Відповідач-2 вважав необгрунтованими.

16 лютого 2024 року Позивач ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, у якій переглянув свої вимоги з посиланням на існування додаткового договору добровільного страхування цивільної відповідальності ОСОБА_2 , укладеного з СК «УСГ», за № 97-0801-21-00023 від 11 січня 2021 року, що передбачав ліміт відповідальності у розмірі 100000,00 гривень, про який раніше йому не було відомо.

З урахуванням цього Позивач збільшив розмір позовних вимог до СК «УСГ», вимагаючи стягнення 142340,30 гривень, що охоплювало недоплачену частину страхового відшкодування в межах обох договорів страхування (ОСЦПВ та добровільного). А щодо Відповідача-2 ОСОБА_2 . Позивач зменшив вимогу щодо компенсації майнової шкоди до 40230,88 гривень, врахувавши можливість покриття частини збитків за рахунок страхових виплат, при цьому залишив вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 гривень без змін. Позивач також підтримав вимоги щодо компенсації понесених судових витрат: 2500,00 гривень за оцінку збитків та 15000,00 гривень за правничу допомогу.

Зазначена заява про уточнення розміру уточнених позовних вимог була прийнята судом ухвалою від 22 листопада 2024 року.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року було задоволене клопотання представника Позивача про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а її проведення доручено Київському НДЕКЦ МВС України. Однак, 08 липня 2024 року матеріали справи повернулися з експертної установи з повідомленням про неможливість виконання експертизи у зв`язку з неоплатою Позивачем її вартості.

22 листопада 2024 року до суду надійшла заява представника Позивача про розгляд справи за його відсутності, до якої були додані додаткові пояснення щодо предмету позову та обґрунтування заявлених вимог.

Інші учасники справи також в судове засідання не з`явилися, подали заяви про вирішення справи у їх відсутність.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною в постанові від 5 вересня 2022 року N 1519/2-5034/11 (N 61-175сво21) порядок ухвалення судового рішення та його проголошення залежить від того чи судове засідання, яким завершений розгляд справи, відбулось у присутності учасників справи, чи за їхньої відсутності; повне судове рішення було складено чи складання повного судового рішення було відкладено.

У разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Відтак, суд зазначає датою ухвалення рішення дату складання повного його тексту, не зважаючи на те, що вона відмінна від дати судового засідання, на яку було призначено розгляд справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Розглядаючи матеріали справи, суд всебічно досліджує надані докази, оцінює аргументи сторін, виходячи з принципів законності, обґрунтованості, справедливості та верховенства права, з метою постановлення законного та справедливого рішення.

Факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13 грудня 2021 року о 12 годині 50 хвилин у місті Запоріжжі на вулиці Сєдова, 5, не заперечується жодною зі сторін. Обставини аварії, зокрема порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, внаслідок якого пошкоджено належний Позивачу автомобіль Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , підтверджуються постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 грудня 2021 року у справі № 335/13565/21, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не підлягають повторному доказуванню у цивільному провадженні. Таким чином, вина ОСОБА_2 у спричиненні ДТП є беззаперечною, і на нього покладається обов`язок відшкодувати завдану Позивачу шкоду.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в СК «УСГ» за Полісом ОСЦПВВНТЗ № 202464788, який передбачав ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 130000,00 гривень, та договором добровільного страхування № 97-0801-21-00023 від 11 січня 2021 року з лімітом 100000,00 гривень, що загалом становить 230 000,00 гривень страхового покриття.

Відповідно до статті 22.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на день складання полісу), страховик зобов`язаний відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну майну потерпілих, у межах встановлених лімітів відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Сторони у своїх заявах по суті справи визнають, і усіма наявними доказами підтверджується, що ремонт автомобіля Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , є економічно необгрунтованим.

Аналіз змісту заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та позиції Відповідача-1 дає підстави для висновку про те, що спір у справі полягає у визначенні розміру завданої шкоди, зокрема, вартості автомобіля в пошкодженому стані (так званої вартості залишків).

Позивачем було надано Звіт №301/08-22 від 02.08.2022, складений ФОП ОСОБА_3 , згідно з яким вартість залишків становить 152 831,67 грн.

Натомість, Відповідачем-2 надано Звіт №332.22Е УСГ від 11.02.2022, складений ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», де вартість залишків оцінена у 327 000 гривень.

При цьому, ринкова вартість автомобіля до його пошкодження практично не є спірною, оскільки з позиції Позивача (Звіт №301/08-22) вона складає 423062,55 гривень, а з позиції Відповідача (Звіт №982) - 414659,70 гривень, тобто різниця є несуттєвою.

Суд, оцінюючи ці докази, дійшов висновку про те, що у питанні визначення вартості пошкодженого автомобіля слід надати переваги Звіту №301/08-22, складеному на замовлення Позивача. Цей звіт ґрунтується на безпосередньому огляді пошкоджень та оцінці їх кваліфікованим оцінювачем. На противагу цьому, висновок оцінювача ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» (№332.22Е УСГ), наданий Відповідачем-2, був складений не за наслідками фізичного огляду автомобіля, а за результатами пропозиції віртуального аукціону на платформі AUTOonline. Такий метод оцінки, як правило, не може повноцінно врахувати всіх нюансів пошкоджень, прихованих дефектів, реального технічного стану та повної комплектації транспортного засобу. Віртуальний аукціон, хоча і є інструментом ринкової оцінки, не забезпечує того ж рівня деталізації та достовірності, що й безпосередній огляд. Суд вважає, що безпосередній огляд дає змогу оцінювачу більш точно встановити вартість автомобіля після його пошкодження, враховуючи всі види пошкоджень.

Той факт, що судова автотоварознавча експертиза, призначена судом, не була проведена через неоплату її вартості Позивачем, не позбавляє суд можливості ухвалити рішення на підставі наявних доказів, які оцінені судом за його внутрішнім переконанням згідно зі статтями 76-80 ЦПК України, що регламентують належність, допустимість, достовірність та достатність доказів.

Отже, розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу, становить 270230,88 гривень (423062,55 грн - 152831,67 грн).

Як встановлено з матеріалів справи, СК «УСГ» виплатила Позивачу страхове відшкодування лише сумі 87659,70 гривень, що є недостатнім для покриття розміру заподіяної Позивачу шкоди з урахуванням загального страхового ліміту у 230000,00 гривень (130000,00 грн за ОСЦПВ + 100000,00 грн за добровільним страхуванням).

А тому, враховуючи, що розмір виплаченого страхування у встановленому порядку не був погоджений Позивачем, страхова компанія має доплатити ОСОБА_1 142340,30 гривень (230000,00 грн - 87659,70 грн). Ця сума відповідає вимогам Позивача, викладеним в уточненій позовній заяві, і є обґрунтованою з огляду на страхові зобов`язання СК «УСГ».

Щодо вимог до ОСОБА_2 , суд зазначає, що відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, несе субсидіарну відповідальність у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування шкоди. Оскільки страхова виплата у розмірі 230000,00 гривень не покриває повний розмір шкоди (270230,88 грн), різницю у розмірі 40230,88 гривень має відшкодувати ОСОБА_2 як винна особа. Ця сума відповідає уточненій вимозі Позивача, є обґрунтованою і визнається самим Відповідачем-2.

Вирішуючи питання про обгрунтованість позовних вимог Позивача до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень, суд звертає увагу на наступне.

Стаття 23 Цивільного кодексу України передбачає право особи на компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її майнових прав, якщо це спричинило душевні страждання. У позові та поясненнях Позивач зазначив, що автомобіль Hyundai Tucson був основним засобом пересування для нього та його родини, а його втрата призвела до значних незручностей, зокрема скасування запланованих сімейних поїздок. Крім того, тривалий процес вирішення спору зі страховою компанією та необхідність судового захисту своїх прав додали Позивачу стресу та почуття несправедливості. Суд вважає ці доводи переконливими, а заявлену суму моральної шкоди - розумною та пропорційною обставинам справи. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц зазначено, що участь у ДТП та пошкодження майна безумовно негативно впливають на моральний стан особи, а отже, є достатньою підставою для компенсації моральної шкоди.

На цій підставі суд вважає вимогу про стягнення 20000,00 гривень моральної шкоди з ОСОБА_2 обґрунтованою, розумною та справедливою.

Щодо витрат на складання Звіту про оцінку (2500 грн), які Позивач просив стягнути як судові витрати, суд зазначає, що відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати включають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться, зокрема, витрати на проведення судових експертиз. Проте, Звіт про оцінку №301/08-22, складений ФОП ОСОБА_3 , є висновком спеціаліста (оцінювача) і не має ознак судової експертизи.

Отже, ці витрати не можуть бути віднесені до категорії судових витрат у розумінні ЦПК України. Водночас, такі витрати за своєю суттю можуть бути розцінені як майнова шкода, завдана Позивачу, яка підлягає відшкодуванню відповідно до статті 22 ЦК України, оскільки вони є прямими витратами, які Позивач був змушений понести для встановлення розміру завданого збитку та відновлення свого порушеного права. Однак, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і не може виходити за їх межі (частина перша статті 13 ЦПК України). Оскільки Позивач не заявляв ці вимоги як вимоги про відшкодування майнової шкоди відповідно до статті 22 ЦК України, а просив стягнути їх саме як судові витрати, суд відмовляє у їх стягненні, оскільки вони не відповідають визначенню судових витрат за чинним ЦПК України.

Щодо витрат на правничу допомогу, заявлених Позивачем. Стаття 133 ЦПК України прямо відносить витрати на професійну правничу допомогу до судових витрат. Розмір таких витрат, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, встановлюється судом з урахуванням їх обґрунтованості, співмірності зі складністю справи, а також обсягу та характеру фактично наданих послуг. Суд, оцінивши характер справи, її складність, обсяг підготовлених процесуальних документів та інші обставини, пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом Конюшком Д.Б., вважає заявлені витрати співмірними та справедливими. Оскільки відповідальність за завдану шкоду покладається на обох Відповідачів (хоча й на різних правових підставах та в різних обсягах), суд вважає за справедливе розподілити витрати на правничу допомогу навпіл між Відповідачем-1 та Відповідачем-2.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що судовий збір під час подання позову Позивачем не був сплачений, що залишилося поза увагою суду під час відкриття провадження. Оскільки позовні вимоги (щодо основного боргу) задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з Відповідачів на користь держави пропорційно до задоволених вимог (1% ціни позову), зокрема з Відповідача-1 - сума в розмірі 1423,40 гривень, а з Відповідача-2 - 602,31 гривень.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 142340,30 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в якості матеріальної шкоди суму в розмірі 40230,88 гривень, а в якості відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 20000 гривень, а всього - 60230,88 гривень.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на правничу допомогу в розмірі 7500 гривень.

3.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь держави судовий збір в розмірі 1423,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 402,31 гривень.

4.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач-1: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Українська страхова група», адреса: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32А; ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: