ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/224/25

Головуючий у першій інстанції - Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1000/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Висоцької Н.В.,

суддів - Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 - адвокатом Кірюшиним Артемом Андрійовичем, на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 квітня 2025 року (місце ухвалення - м. Ніжин) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

У С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6593051 від 07.03.2023 в сумі 39 275 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.03.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») укладено кредитний договір № 6593051, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитними договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток № 1 до кредитного договору № 6593051 від 07.03.2023) в повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем коштів не було внесено.

Позивач зазначав, що ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму, а відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору.

За доводами позову, 26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, за умовами якого сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 6593051 від 07.03.2023 передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан».

Указував, що сума заборгованості відповідача становить 39 275 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за сумою кредиту; 28 575 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 700 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09.04.2025 позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у загальному розмірі 39 275 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджується укладення кредитного договору в електронній формі, який було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора U61959, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кірюшин А.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач грошових коштів від ТОВ «Мілоан» не отримував. Належним та допустимими доказами, які могли б підтвердити отримання відповідачем коштів є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а надане позивачем платіжне доручення містить суттєві порушення банківського законодавства та платіжної дисципліни.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 07.03.2023 ОСОБА_1 заповнив анкету-заяву на кредит № 6593051, в якій вказав особисті данні, номер мобільного телефону, адресу реєстрації та проживання, освіту, місце роботи, щомісячний дохід, а також суму кредиту: 10 000 грн у валюті: Українська гривня. Строк кредиту: 15 днів з 07.03.2023. Дата повернення: 22.03.2023. Сума до повернення: 12 275 грн. Складові частини сукупності вартості кредиту:

- комісія за надання кредиту: 700 грн. Нараховується одноразово за ставкою 7 % суми кредиту за договором% проценти за користування кредитом: 1575 грн. Нараховуються за ставкою 1,05%від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 13 зворот - 14).

07.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит № 6593051, який підписано останнім одноразовим ідентифікатором U61959.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн (п. 1.2. договору).

Пунктом 1.3. договору передбачено, що кредит надається строком на 105 днів з 07.05.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

Згідно з п.п. 1.3.1. договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.03.2023 (рекомендована дата платежу).

Відповідно до п.п. 1.3.2. договору поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.06.2023 (дата остаточного погашення заборгованості).

Пунктом 1.4. договору передбачено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.03.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.06.2023 (останнього дня строку кредитування).

Комісія за надання кредиту: 700 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.п. 1.5.1. договору).

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 575 грн, які нараховуються за ставкою 1,05% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.п. 1.5.2. договору).

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27 000 грн, які нараховують за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п. 1.5.3. договору).

Згідно з п. 1.6. договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2., 2.3. цього договору.

З п. 2.1. вбачається, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .

Згідно з п. 6.7 кредитного договору позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних Позичальника.

У розділі 10 указані реквізити позичальника, зокрема номер телефону: НОМЕР_2 (а.с. 13 зворот - 14).

До позову Банком додано:

- Графік платежів за договором про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023, який є додатком №1 до договору (а.с. 11 зворот);

- Паспорт споживчого кредиту № 6593051, який є додатком № 2 до договору (а.с. 12).

Довідкою № б/н від 14.10.2024 ТОВ «Мілоан» направленої ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підтвердило, що ОСОБА_1 , з яким укладено договір про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатор U61959, який відправлено позичальнику 07.03.2023 о 20:41на номер телефону НОМЕР_2 (а.с. 13).

Згідно з платіжним дорученням 95193191 від 07.03.2023 на кредитний рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав 10 000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 6493051 (а.с. 14 зворот).

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 6593051, сформованих та підписаних ТОВ «Мілоан», вбачається, що ОСОБА_1 надано кредит у сумі 10 000 грн, нараховано комісію за оформлення кредиту у сумі 700 грн, з 08.03.2023 по 22.03.2023 нараховувались проценти згідно з п.п. 1.5.2. договору у сумі 105 грн за кожен день періоду, з 23.03.2023 по 20.06.2023 нараховувались проценти згідно з п.п. 1.6., 2.3.1.2 договору у сумі 300 грн за кожен день періоду (а.с. 15).

Також судом встановлено, що 26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, за яким на умовах встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, указаними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (п. 1.2. договору)(а.с. 16 зворот-21).

ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачено ТОВ «Мілоан» плата за відступлення права вимоги згідно з договором про відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 у розмірі 1 213 581,70 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 72130 (а.с. 21 зворот).

26.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено акт приймання-передачі реєстру боржників від 26.07.2023 до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023, за яким згідно з вимогами п. 8.3. договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 26.07.2023, складений за формою згідно із додатком № 1 до договору. Кількість боржників 2676. Загальна сума заборгованості (кредитного портфелю) 43 887 827,01 грн (а.с. 21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 101-МЛ від 26.07.2023, складеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає 39 275 грн, з яких: 700 грн - залишок по комісії; 28 575 грн - залишок по відсотках; 10 000 грн - залишок по тілу (а.с. 22).

Крім того, з матеріалів справи убачається, що 02.12.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направляло ОСОБА_1 претензію, в якій повідомило, що відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 6593051 від 07.03.2023 та вимагало виконати зобов`язання протягом 3 днів, а саме негайно погасити заборгованість у сумі 39275 грн (а.с. 22 зворот).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 6593051 від 07.03.2023 станом на 09.12.2024 у ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наявна не погашена заборгованість у сумі 39 275 грн, з яких: 10 000 грн - прострочена заборгованість на суму кредиту; 700 грн - прострочена заборгованість за комісіями; 28 575 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується укладення кредитного договору в електронній формі, який було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора U61959, оскільки відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних правта обов`язків,зокрема,є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023, який підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора - U61959.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-капітал» надало належні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023 до ОСОБА_1 , а саме:

- договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та з первісним кредитором ТОВ «Мілоан»;

- акт приймання передачі реєстру боржників від 26.07.2023 до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023;

- витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 101-МЛ від 26.07.2023;

- платіжну інструкціяю (безготівковий переказ в національній валюті) № 72130 від 26.07.2023, за якою ТЗОВ «ФК «Кредит-капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» плату за відступлення права вимоги згідно з договором відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023.

Отже, ТОВ «ФК «Кредит-капітал», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023.

Щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023, апеляційний суд враховує наступне.

Так, договір укладений на суму 10 000 грн, строком на 105 днів, з 07.03.023 до 20.06.2023, з яких: 15 днів пільгового періоду, з 07.03.2023 до 22.03.2023; 90 днів поточного періоду, з 23.03.2023 до 20.06.2023. Загальні витрати позичальника за кредитом складають: 700 грн - комісії за надання кредиту; 28 575 грн - загальна сума нарахованих процентів за користування кредитом, з яких: 1575 грн - проценти за пільговий період; 27 000 грн - проценти за поточний період.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо того, що підписуючи кредитний договір № 6593051 від 07.03.2023, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів та сплату комісії за надання кредиту.

З огляду на вищевикладене у ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 6593051 від 07.03.2023 перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» наявна заборгованість у сумі 39 275 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладені обставини, встановлено, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Окрім цього, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Таким чином, правильним є висновок першої інстанції, що доведено обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 не звертався із письмовою заявою про припинення дії договору ні до первісного кредитора, ні до його правонаступника.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що належним та допустимими доказами, які могли б підтвердити отримання відповідачем коштів є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а надане позивачем платіжне доручення містить суттєві порушення банківського законодавства та платіжної дисципліни, є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банківського рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Таким чином, саме виписка по картковому рахунку є належним і допустимими доказом, що підтверджує виконання позивачем умов договору в частині встановлення відповідачу кредитного ліміту та користування позивачем кредитними коштами.

Оскільки судом встановлено, що 07.03.2023 на картку № НОМЕР_3 здійснено зарахування коштів, що підтверджується випискою по картковому рахунку, то доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідач грошових коштів від ТОВ «Мілоан» не отримував спростовуються матеріалами справи.

Відповідачем та його представником не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора чи його правонаступника, а тому такий розрахунок підтверджує розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Також відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що вказаний у договорі картковий рахунок йому не належить.

Крім того, апеляційний суд враховує, що Товариство є не банківською (фінансовою) установою, та відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність», в т. ч. Інструкції, затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481.

Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції, договір між первісним кредитором та відповідачем ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернінівської області від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 05.06.2025.

Головуючий Судді: