09.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/8347/25
Номер провадження 2/205/3870/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дорошенко Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви адвоката Полянчука Владислава Богдановича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний» Суд» звернувся адвокат Полянчук В.Б. в інтресах Король К.І. з позовом до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддя дійшов висновку, що таку позовну заяву слід залишити без руху, оскільки позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

За змістом частини 5 статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 7ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Частиною 8 статті 43 ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до розділу 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

В разі відсутності у відповідача зареєстрованого Електронного кабінету, чи в разі відсутності у позивача відомостей про наявність у відповідача зареєстрованого Електронного кабінету, позивач повинен надати доказ надсилання відповідачеві позовної заяви у паперовій формі з описом вкладення за допомогою засобів поштового зв`язку (що відповідає висновкам викладеним Верховним Судом в постанові від 04 жовтня 2022 року у справі № 910/622/22).

На порушення наведених норм позивачем не додано доказів того, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет та що відповідачеві була направлена копія заяви з додатками з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами через підсистему «Електронний кабінет». Як і не надано позивачем, в разі відсутності у відповідача зареєстрованого «Електронного кабінету», доказів надсилання відповідачеві позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення за допомогою засобів поштового зв`язку. У порушення наведених норм позивачем не додано доказ того, що він надіслав позовну заяву разом з додатками стороні відповідача.

У переліку додатків до позовної заяви позивачем не зазначено щодо надання доказів надсилання до «Електронного кабінету» відповідача або надсилання відповідачеві позовної заяви з додатками листом з описом вкладення за допомогою засобів поштового зв`язку через відповідне відділення поштового зв`язку.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі ч. 1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Таким чином, в разі, якщо позивач не має можливості самостійно направити копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів відповідачеві листом з описом вкладенням через відповідне відділення поштового зв`язку, на виконання вимог ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до матеріалів позовної заяви її копії з додатками для відповідача та зазначити про надання таких документів у додатках до позовної заяви (п. 8 ч. 3ст. 175 ЦПК України), що в даному випадку, відсутнє.

З огляду на викладене, позивачу необхідно надати відомості щодо направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача відповідно до вимог цивільного процесуального закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позову не додано доказів на підтвердження обставин, зазначених в позові, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У порушенням зазначених вимог закону матеріали позовної заяви не містять відомостей щодо звернення позивача до відповідної служби у справах дітей, а також висновку відповідного органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Правовий висновок щодо обов`язковості подання висновку органу опіки та піклування при розгляді судом спорів цієї категорії, а також про необхідність попереднього звернення до органу опіки та піклування для вирішення спору міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року по справі № 638/18531/16-ц.

Також позивачем не вказано відповідний орган опіки в якості третьої особи за місцем проживання дітей.

Отже, позивачу слід звернути увагу на коло учасників справи.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Водночас подана позовна заява не містить прохальної частини.

Для усунення зазначених недоліків позивачу необхідно визначити зміст позовних вимог та спосіб захисту, надати до суду виправлену позовну заяву за кількістю учасників справи (з доказами направлення її копії з належним чином оформленими додатками всім учасникам справи), висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а також докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представником позивача разом із позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Дослідивши вказане клопотання та матеріали справи, суддя зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням положень Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», яким встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн, розмір судового збору, що має бути сплачений за вимогу немайнового характеру, становить 1 211,20 грн.

Позивачем не додано квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн за реквізитами Новокодацького районного суду міста Дніпра, а саме: отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Нов.р/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0004633, код класифікації доходів бюджету 22030101, та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Так, положеннями ст.8 вказаного Закону передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судовому збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу - фізичної особи за попередній календарний рік.

Таким чином, має бути дві умови незадовільний майновий стан сторони та розмір судового збору має перевищувати 5 % розміру річного доходу - фізичної особи за попередній календарний рік.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від судового збору, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положеннями ч. 1 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору зазначено додатки: копія відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 19.04.2023 року, однак до позовної заяви та клопотання вона не додана, тобто відсутня, а також копія форми ОК-7, однак файл не містить жодної інформації (білий аркуш).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року зазначено: «Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо). Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі».

Сторона позивача у клопотанні про звільнення від сплати судового збору зазначила відомості про її дохід на території України, проте доказів того, що вона не має доходів на території іншої держави, матеріали справи не містять, як і не містять довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце лише за наявності виключних обставин.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. (Заява № 28249/95), суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Слід вказати і на те, що п.п. 50, 52 рішення ЄСПЛ «Станков проти Болгарії» від 12.07.2007 р. (заява №68490/01) вказано, що цілі, які переслідуються при стягненні судових витрат, зокрема судового збору слід вважати прийнятними враховуючи загалом питання відправлення правосуддя, зокрема, що стосується фінансування судової системи, крім цього, такі діють стримуючим фактором для легковажних претензій, однак такі не повинні бути надмірним тягарем, тобто значне фінансове навантаження може виступати як фактор, що обмежує доступ до правосуддя, право на суд.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v.Poland» від 26.07.2005 р.; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v.Poland» від 26.05.2005 р.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок, у тому числі, щодо звільнення заявника від сплати судового збору, при цьому, у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих доказів щодо її майнового стану.

Разом з тим, виходячи із зазначених вище положень законодавства вбачається, що посилання позивача на недостатність доходів та утримання малолітньої дитини, а також дії в інтересах малолітньої дитини без надання доказів, на думку суду, не може вважатися відомостями про всі наявні у позивача доходи та беззаперечними доказами про відсутність доходів у позивача.

З огляду на вказане, з наданих до позову доказів, судом не встановлено визначених законодавством підстав вважати, що розмір річного доходу позивача є меншим за визначений в п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», або наявні інші підстави визначені Законом для звільнення позивача від сплати судового збору.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом, а отже, і органів державної влади.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. (Заява № 28249/95) також зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У даному випадку необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, позивач як сторона у справі має виконувати встановлений законодавством обов`язок сплати судового збору.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення даного клопотання сторони позивача про звільнення позивача від сплати судового збору за звернення до суду з позовом.

Таким чином виходячи з зазначених вище вимог законодавства щодо сплати судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру, позивачу, слід сплатити судовий збір відповідно до вимог Закону та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Разом з цим, в разі наявності визначених законодавством підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, останній не позбавлений можливості звернутися з таким клопотанням надавши відповідні докази.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, доходжу до висновку про необхідність залишення без руху даної позовної заяви з наданням стороні позивача строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву адвоката Полянчука Владислава Богдановича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: Г.В. Дорошенко