Справа № 128/1221/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.04.2025 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що «15.07.2019 між ним та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . 03.02.2025 шлюб між ними було розірвано. 05.02.2025 за заявою відповідача Вінницьким районним судом Вінницької області видано судовий наказ (справа № 128/245/25) про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з 23.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Проте з 18.02.2025 його син проживає з ним за адресою: АДРЕСА_1 . 25.02.2025 він звернувся до Служби у справах дітей Агрономічної сільської ради для визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами його звернення Службою у справах дітей Агрономічної сільської ради було складено висновок про визначення місця проживання дитини, у якому визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . Вищеописаний висновок затверджено рішенням органу опіки і піклування Агрономічної сільської ради (виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради) №2918 від 20.03.2025. Також фактичне місце проживання сина із ним підтверджується актом обстеження місця проживання та довідкою Агрономічної сільської ради. Тому просить припинити з 18.02.2025 стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину щомісячно; стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з 18.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені на сплату судового збору».

Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 22.04.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 10.06.2025 учасники справи не з`явилися, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білозор О.Л. попередньо подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Грабік М.С. попередньо подав до суду заяву про визнання позовної заяви, у якій зазначив, що оскільки наразі відповідач перебуває у складі ЗСУ, то проти задоволення позовної заяви не заперечує, справу просить розглянути без участі відповідача та її представника, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 10.06.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що у свідоцтві про народження батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.01.2022 (а.с. 5).

Судовим наказом від 05.02.2025, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/245/25, вирішено «стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 23.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття», що підтверджується копією такого судового наказу (а.с. 14).

У висновку про визначення місця проживання дитини, затвердженому рішенням виконавчого комітету Агрономічної сільської ради, №2918 від 20.03.2025, встановлено, що «з 15.07.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , але спільне життя у подружжя не склалося, відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2025, шлюб було розірвано. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . На даний час батько ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_3 разом проживають за адресою: АДРЕСА_1 . 04.03.2025 працівниками служби у справах дітей спільно з фахівцями КУ «Центр надання соціальних послуг» Агрономічної сільської ради, були здійснені відповідні акти: оцінки потреб сім?ї/особи, акт обстеження умов проживання батька ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Питання про визначення місця проживання дитини розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17.03.2025 протокол №54, де було заслухано думку матері, батька. Комісія рекомендувала надати висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_1 останнім часом проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , який належним чином піклується про його стан здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток. У дитини гарні взаємовідносини, взаєморозуміння з батьком, дитина виглядає здоровою, доглянутою, вихований та має гарну поведінку. Повністю забезпечений відповідним до сезону одягом, взуттям, іграшками, розвиваючою літературою. Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини орган опіки та піклування керується найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Зважаючи на вищевказане, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 », що підтверджується копією такого висновку (а.с. 9, 10-11).

Згідно з актом обстеження квартири (будинку) від 03.04.2025, затвердженим сільським головою Сітарським С., при проведенні обстеження будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що станом на момент проведення обстеження в будинку фактично проживають та зареєстровані ОСОБА_3 , 2021 року народження, та ОСОБА_1 , 1991 року народження; ОСОБА_1 здійснює догляд за своїм сином, належним чином піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; дитина забезпечена усім необхідним; дана інформація підтверджується облаштованим побутом за обстежуваною адресою та показаннями сусідів (а.с. 13).

Відповідно до довідки №396 від 03.04.2025, виданою виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають та зареєстровані ОСОБА_3 , 2021 року народження, та ОСОБА_1 , 1991 року народження (а.с. 12).

Згідно з копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №150 від 23.05.2025, ОСОБА_2 призвана на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, та призначена на посаду солдата резерву НОМЕР_5 запасної роти військової частини НОМЕР_4 за штатом воєнного часу, ВОС-НОМЕР_6; з 23 травня 2025 зарахована до списків особового складу (а.с. 41).

Відповідно до довідки №1300 від 21.05.2025, виданої виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно зареєстрований і проживає разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; дитина перебуває на утриманні батька, який займається вихованням та розвитком дитини; мати ОСОБА_2 з сім`єю не проживає (а.с. 43).

Згідно з довідкою №1299 від 21.05.2025, виданою адміністратором Агрономічної сільської ради, ОСОБА_3 був зарахований на підставі заяви батька до Центру денного догляду для дітей «Зернятко» в с. Медвеже Вушко, Агрономічної сільської ради; батько щомісячно вносить благодійний внесок на розвиток Центру догляду для дітей «Зернятко» (а.с. 44).

У частинах другій, восьмій та дев`ятій статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У статті 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 (справа № 711/8561/16-ц) зроблено висновок про те, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21).

Верховний Суд у постанові від 17.04.2024 (справа № 750/10188/20) вказав, що «враховуючи правову природу аліментів (які є власністю дитини), їх цільовий характер, а також передбачені законом підстави їх стягнення на користь того з батьків, з ким проживає дитина, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, суд повинен був оцінити при вирішенні цього спору наявність підстав для подальшого стягнення аліментів з особи, з яким, за встановленими обставинами справи, проживає дитина».

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з позовною заявою сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який 03.02.2025 розірвано, що не оспорюється стороною відповідача.

У шлюбі у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

05.02.2025 Вінницький районний суд Вінницької області у справі № 128/245/25 видав судовий наказ, яким вирішено «стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 23.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття».

Установлено, що син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає разом із батьком ОСОБА_1 .

Органом опіки та піклування Агрономічної сільської ради було установлено, що «батько ОСОБА_1 останнім часом проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_3 , належним чином піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Також встановлено, що у дитини гарні взаємовідносини, взаєморозуміння з батьком, дитина виглядає здоровою, доглянутою, вихований та має гарну поведінку, повністю забезпечений відповідним до сезону одягом, взуттям, іграшками, розвиваючою літературою».

Враховуючи такі обставини, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, судом установлено, що ОСОБА_2 призвана на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, та призначена на посаду солдата резерву НОМЕР_5 запасної роти військової частини НОМЕР_4 за штатом воєнного часу, ВОС-НОМЕР_6; з 23 травня 2025 року зарахована до списків особового складу.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 , відтак наявні підстави звільнення останнього від сплати аліментів на утримання сина на користь відповідача ОСОБА_2 у зв`язку зі зміною обставин.

Тому суд доходить висновку про доцільність припинення стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , що стягуються на підставі судового наказу, виданого 05.02.2025 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/245/25.

Слід зазначити, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо викладених у позовній заяві обставин та подала заяву про визнання позову.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить припинити стягнення з нього аліментів з 18.02.2025 та вказує, що саме з цього часу його син ОСОБА_3 проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У частині другій статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову (постанова Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 707/2882/19).

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 (справа №450/1686/17) та від 15.07.2019 (справа №235/499/17) зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

У даному випадку наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факту спільного проживання дитини ОСОБА_3 разом із позивачем ОСОБА_1 саме з 18.02.2025.

Вирішуючи питання про момент припинення стягнення аліментів, слід зазначати, що припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, тому суд вважає доцільним припинення стягнення аліментів від дня пред`явлення позову, тобто з 08.04.2025.

Отже, позовні вимоги у частині припинення стягнення аліментів слід задовольнити частково, припинивши з 08.04.2025 «стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно», які стягуються на підставі судового наказу, виданого 05.02.2025 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/245/25.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, крім іншого, просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.02.2025, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина друга статті 6 цієї Конвенції).

У частинах першій-другій статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Так, при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, яка працездатного віку. Будь-які докази, що за станом здоров`я відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, відсутні.

У частині четвертій статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає у повному обсязі, не оспорює ті обставини, що їхня дитина на даний час проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, а вона має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, аналізуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не обґрунтовано у позовній заяві та не надано доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останньої від їх сплати, тому, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача за минулий час та вважає доцільним стягувати аліменти від дня пред`явлення позову, тобто з 08.04.2025.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору за подачу позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору - повернути позивачу із державного бюджету.

Керуючись статтями 141, 180-183, 191 СК України, статтями 4, 76-80, 142, 211, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Припинити з 08.04.2025 стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, які стягуються на підставі судового наказу, виданого 05.02.2025 Вінницьким районним судом Вінницької області у справі № 128/245/25.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 квітня 2025 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 50% судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Іншу частину судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 11.06.2025.

СУДДЯ