Справа №2-2164/11
Провадження №6/522/276/25
УХВАЛА

02 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву представника ОСОБА_1 адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про відстрочення виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в особі правонаступників ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, виселення.

16 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про відстрочення виконання рішення, у якій заявниця просила відстрочити відповідачу ОСОБА_1 виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року по справі №2-2164/11 строком на шість місяців.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.04.2025 року, заява передана на розгляд судді Чернявській Л.М.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Чукова Л.В. від 16.05.2025 року №705/25 було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, за наслідками якого справу передано на розгляд судді Косіциній В.В.

Засідання для вирішення питання призначено на 02 червня 2025 року.

02 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли заперечення від представника ОСОБА_2 адвоката Якових Євгена Володимировича на заяву про відстрочення виконання рішення, у якому заявник просив відмовити у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

02 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про розгляд справи без участі.

У судове засідання, призначене на 02.06.2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку із неявкою учасників справи, що належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд заяви за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2004 року застосовано заходи забезпечення позову у вигляді:

- заборони ОСОБА_6 , а також всім органам, установам та організаціям проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням міною, даруванням, передачею в оренду, в користування іншим особам, установам та організаціям квартири АДРЕСА_1 ;

- заборони ОСОБА_6 проводити будь-який ремонт в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2010 року у справі №2-2144/2010 застосовано заходи забезпечення позову у вигляді:

- арешту квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсною довіреність від 13 вересня 2004 року, видану від імені ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Левченко Н.А., зареєстровану у реєстрі № 6036, яка уповноважує ОСОБА_3 продати квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 16 вересня 2004 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Беззубою Н.А., реєстровий № 4397.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 разом з усіма проживаючими з ними в цій квартирі особами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 10 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2016 року залишено без змін; поновлено виконання судових рішень.

18 липня 2019 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року подано ОСОБА_7 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року повернуто апелянту.

19 вересня 2019 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року подано ОСОБА_4 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в особі правонаступників ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, виселення залишено без змін.

Заява про розстрочення виконання рішення мотивована тим, що відповідачка на теперішній час не спроможна виконати рішення суду, а тому існують підстави для відстрочення його виконання з огляду на те, що заявниця проживає у спірній квартирі разом з батьком, братом та його дружиною, які переміщені з тимчасово окупованої території. В спірній квартирі знаходяться її речі.

Зазначає про те, що наразі ОСОБА_1 перебуває за кордоном. Вказує, що її стан здоров`я значно погіршився, оскільки у неї виявлено тяжке захворювання. Повернення ОСОБА_1 на території України в теперішній час неможливо, тому що лікування не закінчено, переривання лікування може призвести до летального наслідку.

Відповідно до статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, за змістом вказаних норм права відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та не може перевищувати одного року з дня його ухвалення.

Згідно постанови Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 2-54/08 , відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

При цьому при вирішенні заяви сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення судом враховується те, що задоволення вказаних заяв можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (роз`яснення в частині 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 р. № 14 „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження").

Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 р. по справі № 796/43/2018 наголошено, що при вирішенні питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищеннястатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Зазначене вище свідчить про те, що суд відстрочує виконання рішення за умови, коли існують обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року, що набрало законної сили 24.10.2024 року, 06.01.2025 року Приморським районним судом м. Одеси було видано два виконавчі листи щодо двох боржників про витребування із незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та щодо виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 разом з усіма проживаючими з ними в цій квартирі особами.

На підставі зазначених виконавчих листів, державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №77249658 та 77249786.

Згідно акту державного виконавця від 09 квітня 2025 року, що складений під час примусового виконання виконавчого листа №2-2164/11 виданого 06.01.2025 року Приморським районним судом м. Одеси про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та повернення ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та щодо виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 разом з усіма проживаючими з ними в цій квартирі особами встановлено, що під час виходу за адресою: АДРЕСА_2 боржники або будь-які інші особи відсутнє. Майно передане на відповідне зберігання зберігачу. Замки в дверях змінені, на дверях встановлено охоронну систему.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі провадження №77249658 та 77249786 завершені.

Зазначене у своїй сукупності свідчить про те, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 року, що набрало законної сили 24.10.2024 року виконано, що робить неможливим відстрочення його виконання.

Оскільки, рішення по справі фактично виконано у примусовому порядку, суд вважає, що підстав для його відстрочення немає та доходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 247, 258, 260, 354-355, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про відстрочення виконання рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в 15 денний строк з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 10 червня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.