КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/8804/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Подільського районного суду міста Києва у складі судді Гребенюка В. В.

від 03 лютого 2025 року

у цивільній справі № 758/9625/20 Подільського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року повернуто заяву про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказував, що оскаржувана ухвала обґрунтована невиконанням ухвали суду від 27 грудня 2024 року, а саме відсутністю дій по усуненню недоліків заяви про перегляд заочного рішення суду від 01.04.2021 про стягнення аліментів.

Вважає, що суд першої інстанції свавільно визначив недолік поданої заяви про перегляд заочного рішення від 01.04.2021 згідно з ухвалою суду від 27.12.2024. Судом першої інстанції не було наведено належних і достатніх мотивів на підтвердження висновку, який би ґрунтувався на законі, а саме формулювання відсутності (неподання) доказів реєстрації відповідача за іншою адресою, ніж та, на яку надсилались процесуальні документи у справі у якості «недоліку» заяви про перегляд заочного рішення.

Зазначений судом недолік заяви про перегляд заочного рішення є штучно створеною обставиною- перешкодою у доступі до правосуддя, що є порушенням права, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Сторона відповідача надала в розпорядження суду належні, допустимі та достовірні докази того, що відповідач фактично не проживав за місцем реєстрації, не отримував кореспонденції і фізично не міг цього зробити з 14 грудня 2020 року.

При цьому, суд мав можливість надсилати судові документи через представників апелянта, зокрема засобами електронного зв`язку (підсистему «Електронний суд» або електронною поштою). За таких обставин, у суду не існувало правових підстав для недоліків заяви про перегляд заочного рішення, зазначених судом першої інстанції, а тому є всі підстави для скасування ухвали суду.

Вважає, що суддя Гребенюк В. В. при ухваленні заочного рішення був небезсторонній до позивачки, що підтверджується наявністю позапроцесуальних відносин між суддею та позивачкою, про що судді Гребенюку В. В. відповідачем був заявлений відвід, який, як вважає апелянт, так і не був вирішений судом у визначений законом спосіб.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її доводи необґрунтованими, просила ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною.

Скаржник у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлявся за адресою вказаною в апеляційній скаржі як місце проживання, а також за адресою реєстрації.

Від адвоката Костенка В. П. 14.05.2025 надійшло клопотання про відкладення у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання.

Оскільки доказів поважності причин неприбуття у судове засідання заявником не додано, а неявка не перешкоджає розгляду справи, клопотання колегією суддів залишено без задоволення, а справа розглянута за відсутності скаржника та його представника.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення позивача ОСОБА_2 дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2020 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

З матеріалів справи слідує, що 26 липня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, що ухвалено у даній справі, до якого також долучив клопотання про поновлення строку на подання заяви.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 вказував, що його місцем проживання є кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Київ від 07 вересня 2021 року заяву про перегляд заочного рішення суду було повернуто заявнику.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року заяву про перегляд заочного рішення суду було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви, однак ОСОБА_1 вказані недоліки, у визначений судом строк, не усунув.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року ухвалу Подільського районного суду м. Київ від 07 вересня 2021 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення у даній справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що ознайомлення представником відповідача з матеріалами справи не означає, що останній отримав копію ухвали суду від 10 серпня 2021 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху, як про це наголошував суд першої інстанції. Окрім того, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, перебіг строку на усунення недоліків розпочинається з моменту вручення заявнику такої ухвали суду.

Повернення конверту до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання поштового відправлення чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 216/3765/16-ц.

Разом з тим, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху, оскільки подана заява не відповідала формі та змісту, що визначені ст. 285 ЦПК України, а тому суд першої інстанції мав процесуальну можливість вирішити питання про залишення такої заяви без руху, надавши заявнику строк на усунення недоліків.

17 грудня 2021 року справа була отримана Подільським районним судом м. Києва. Згідно протоколу розподілу справи між суддями у неавтоматичному режимі 29 серпня 2022 року отримана суддею Гребенюк В. В.

З матеріалів справи слідує, що в подальшому районний суд призначав судові засідання для розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, а саме: на 20 грудня 2023 року на 15-00 год. (судове засідання не відбулось через неявку учасників справи), 31 січня 2024 року на 10-00 год. (причина не проведення судового засідання в матеріалах справи відсутня).

27 грудня 2024 року в матеріалах справи міститься довідка про неможливість фіксування судового процесу через відсутність учасників справи. Докази про належне повідомлення учасників справи про судове засідання на вказаний день матеріали справи не містять.

В той же день, 27 грудня 2024 року Подільським районним судом м. Києва була постановлена ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху з тих підстав, що подана заява не відповідає вимогам ст. 285 ЦПК України. Також, судом зазначено, що до заяви про перегляд заочного рішення не додано доказів того, що місце проживання відповідача на час розгляду цивільної справи та на час винесення оскаржуваного рішення суду було зареєстровано за іншою адресою, аніж та, на яку суд надсилав поштові відправлення.

Копію вказаною ухвали суду було направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 .

03 лютого 2025 року була сформована довідка про неможливість фіксування судового процесу через відсутність учасників справи. Докази про належне повідомлення учасників справи про судове засідання на вказаний день матеріали справи також не містять.

В той же день, 03 лютого 2025 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у даній справі визнано неподаною та повернуто її разом з доданими до неї матеріалами.

Повторно повертаючи заяву про перегляд заочного рішення суду від 01.04.2021 суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату ухвалення цієї ухвали, вимоги суду щодо усунення недоліків заяви не виконано.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Звертаючись в суд з позовом, позивач в позовній заяві вказала адресу відповідача: АДРЕСА_2 . Судові повістки направлялись районним судом саме на цю адресу.

Разом з тим, подаючи до суду першої інстанції заяву про перегляд заочного рішення суду, відповідач вказував на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, оскільки він з травня 2020 року проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Вказану адресу відповідач ОСОБА_1 зазначав і в послідуючих поданих ним заявах, як до суду першої інстанції так і до апеляційного суду.

Разом з тим, ухвала суду від 27 грудня 2024 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху судом першої інстанції направлялась на адресу АДРЕСА_2 , тобто не за вказаним відповідачем місцем проживання.

Доказів про направлення відповідачу ухвали суду від 03 лютого 2025 року про визнання неподаною та повернення такої заяви матеріали справи не містять.

При цьому після повернення до суду конверта із відміткою «за закінченням терміну зберігання», в якому надсилалася вказана ухвала, суд першої інстанції не вжив заходів щодо інформування заявника про постановлену ухвалу від 27 грудня 2024 року, шляхом направлення на іншу адресу ОСОБА_1 або до електронного кабінету представника Костенка В. П . У той час інформація про електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» вказано представника наявна у матеріалах справи, й такий представник неодноразово звертався до суду першої інстанції саме через електронний кабінет.

Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 751/3840/15-ц у постанові від 20 вересня 2018 року дійшла висновку, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише у випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вказаних в ухвалі вимог.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повторне повернення заяви про перегляд заочного рішення за умов, коли відповідач послідовно інформував суд про свою фактичну адресу проживання, а суд не вжив належних заходів для його повідомлення, зокрема через електронний кабінет представника, є надмірним формалізмом та перешкодою у доступі до правосуддя. Такі дії суду першої інстанції суперечать принципам верховенства права та ефективного доступу до суду, гарантованим статтею 6 Конвенції.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 03 лютого 2025 року скасувати.

Справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 травня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко