Березівський районний суд Одеської області
09.06.2025
Справа № 494/640/25
Провадження № 2-п/494/8/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Антонишиної І.С.,

представника ОСОБА_1 Матієнко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Березівка Одеської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №494/640/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №494/640/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2025 року справа надійшла до провадження судді Римар І.А.

Ухвалою суду від 15.05.2025 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 30.05.2025 року.

Заява мотивована тим, що 02.05.2025 року Березівським районним судом Одеської області винесено заочне рішення за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідачазаборгованість за кредитним договором у розмірі 68425.00 грн. та судовий збір у розмірі 2422.40 грн. ОСОБА_1 вказав, що повністю заперечує проти розміру заборгованості, а саме з сумою відсотків по кредиту, що становить 49725.00 грн., така висока відсоткова ставка являється для нього непомірним тягарем, які значно перевищують розмір заборгованості по тілу кредиту, є очевидно непропорційною до суми заборгованості та не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Заявник зазначив, що дійсно 22.05.2023 року уклав кредитний договір з ТОВ «Мілоан», однак про зміну кредитора йому стало відомо під час отримання заочного рішення, де позивачем значиться ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». У зв`язку з вищевказаним заявник просить скасувати заочне рішення від 02.05.2025 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

30.05.2025 року у зв`язку з зайнятістю та розглядом суддею Римар І.А. клопотання тримання під вартою, вищевказану справу відкладено на 09.06.2025 року.

Представник заявника у судовому засіданні 09.06.2025 року заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених у заяві.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" у судове засідання 09.06.2025 року не з`явився, однак 19.05.2025 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, також надіслали додаткові пояснення по справі, зазначила, що ОСОБА_1 направлялось повідомлення про зміну кредитора та претензія з проханням погасити заборгованість. Представник позивача вказав, що нарахування заборгованості по кредиту здійснювалось відповідно до кредитного договору. Згідно законодавства усі дії позивача є правомірними, оскільки не було наміру стягувати з відповідача штраф, санкції чи пеню, а лише тіло кредиту, прострочену заборгованість за сумою відсотків та за комісією. Дані вимоги є в межах чинного законодавства і не є порушенням. Укладення кредитного договору є правом ОСОБА_1 , а не його обов`язком, останній був ознайомлений з строком кредитування та розміром відсоткових ставок, отже повинен був передбачити наслідки укладеного договору, просили відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (а.с.60-65).

Заслухавши представника заявника, врахувавши письмові пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та заяву про розгляд справи без їх участі, перевіривши матеріали справи та представлені докази, вважає, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 284 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч. 1 статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не містить посилання на докази, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що дійсно 22.05.2023 року уклав кредитний договір з ТОВ «Мілоан» (право вимог якого відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"), однак не погоджується з заборгованістю за відсотками по кредиту, посилається на неповідомлення його про зміну кредитора.

Таким чином, суд не приймає доводи, наведені відповідачем, як підстави для перегляду заочного рішення, оскільки вони не мають істотного значення для вирішення справи, а лише зводяться до незгоди з ухваленим рішенням і містять доводи, які можуть бути викладені в апеляційній скарзі.

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення конверту з повісткою (а.с.40), однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомляв.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 287, 284, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №494/640/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ч. 4 ст. 287 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 09.06.2025 року

Суддя І.А. Римар