УХВАЛА

23 травня 2025 року

м. Київ

справа № 128/2861/22

провадження № 61-5772ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Степанівський старостинський округ Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про встановлення факту спільного проживання та

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, в якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження в справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, а підстави для його поновлення необхідно визнати неповажними, з огляду на таке.

11 квітня 2023 року Вінницьким апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, дати складення повного тексту не зазначено. Надано загальний доступ в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) 13 квітня 2023 року.

З довідки Вінницького районного суду Вінницької області від 14 лютого

2025 року, наданої заявницею до касаційної скарги, встановлено, копію оскаржуваної постанови надіслано судом апеляційної інстанції 12 квітня

2023 року, однак в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження про отримання такої постанови ОСОБА_1 .

З інформації ЄДРСР встановлено, що вперше з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду 03 червня 2023 року.

08 червня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-8415ск23).

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 вдруге подала касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

11 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки заявницею не виконано вимоги ухвали суду про залишення ї касаційної скарги без руху (провадження № 61-516202ск23).

У січні 2024 року ОСОБА_1 втретє подала касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

02 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-1644ск24).

У лютому 2024 року ОСОБА_1 вчетверте подала касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

14 травня 2024 року ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки заявницею не виконано вимоги ухвали суду про залишення ї касаційної скарги без руху (провадження № 61-2855ск24).

У червні 2024 року ОСОБА_1 вп`яте подала касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

17 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено (провадження № 61-8622ск24).

У липні 2024 року ОСОБА_1 вшосте подала касаційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року.

07 квітня 2025 року ухвалою Верховного Суду вказану касаційну скаргу повернуто заявниці на підставі частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки заявницею не виконано вимоги ухвали суду про залишення ї касаційної скарги без руху (провадження № 61-10424ск24).

Звертаючись сьомий раз з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року, ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану постанову Вінницького апеляційного суду вона отримала 02 травня 2023 року.

Тому вважає, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

У висновку Верховного Суду в постанові від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) зазначено, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, в разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020 року в справі

№ 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів касаційного оскарження та ЄДРСР встановлено, що шість разів касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року повернуто з підстав відсутності підпису в касаційних скаргах та з підстав невиконання вимог ухвал Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху.

Отже, шість повернень поданих касаційних скарг, які не відповідали вимогам процесуального законодавства, не можуть вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчать про наявність підстав для поновлення пропущеного строку.

Повернення касаційних скарг відбулося із причин, які повністю залежали від заявниці, що позбавляє суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23).

Суд не може стимулювати неправомірну поведінку і зловживання процесуальними правами заявниці.

З огляду на наведене, в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Частиною другою статті 392 ЦПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

У пункті 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У касаційній скарзі заявниця вказує, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Посилання заявниці на те, що вона звільнений від сплати судового збору, не заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

ОСОБА_1 не надала документів, які б підтвердили наявність у неї посвідчення особи з інвалідністю І або ІІ групи.

Тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно зі статтею 4 Закону за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої цієї статті становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»з 01 січня

2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028,00 грн.

Судовий збір за подачу касаційної скарги повинен становити 605,60 грн

(3 028,00 х 0,2 ).

Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів

бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку

і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення цих недоліків.

Особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно: 1) подати клопотання (заяву) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням інших підстав для його поновлення; 2) сплатити судовий збір за подання касаційної скарги або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд роз`яснює, якщо у зазначений строк заявниця не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших підстав для його поновлення, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання інших вимог ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені в касаційній скарзі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2023 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік