Справа № 346/5706/21
Провадження № 2/346/223/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Урбанович І.Д.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Поварчука П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 . 29.08.2021 року о 15:10 год. ОСОБА_1 в с.Шепарівці, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf , номерний знак НОМЕР_2 , в порушення п. 10.3 ПДР України, при перестроюванні не надав перевагу у русі автомобілю марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, та допустив зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з даними висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження №2096/21-28 від 11.10.2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Fiat 500 L , складає 258 034 грн. ПрАТ УТСК здійснила позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі страхового ліміту до 130 000 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди; відповідачем добровільно повернуто франшизу згідно з полісом в сумі 1 500 грн. Отже, невідшкодованою залишається шкода в розмірі 128 034 грн. (258 034 -130 000 = 128 034). На адресу відповідача було надіслано претензію щодо виконання деліктних зобов`язань, яку він отримав 25.10.2021 року, однак, до 15.11.2021 року не відшкодував шкоду в добровільному порядку. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 128 034 грн. спричиненої майнової шкоди та понесені ним судові витрати.

24.12.2021 року представник відповідача, адвокат Поварчук П.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем на підтвердження розміру збитку, заподіяного автомобілю, долучив висновок експерта від 11.10.2021 року, проте, даний висновок виконано з порушенням вимог чинного законодавства. Відповідача не було викликано як заінтересовану особу для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, перелік і характер пошкоджень, зазначених у висновку, не відповідає переліку пошкоджень, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №032108 від 29.08.2021 року та схемі ДТП, яка була підписана обома учасниками пригоди та свідками. Так, згідно зі схемою автомобіль марки Fiat 500 L отримав пошкодження лобового скла, бокового скла лобового правого, капота, переднього бампера, правого дзеркала, правого крила, лівого крила, передньої правої фари, протитуманної правої фари, титанового диска, передніх правих та лівих дверей, тріснутої задньої протитуманної фари. Однак, в схемі не вказано, що на панелі приладів у зборі були спрацьовані подушки безпеки, а у фото таблиці висновку експерта (фото №5) зображено спрацьовану пасажирську подушку безпеки, яка насправді спрацювала ще у 2018 році на території США, про що є відповідні документи та фото з офіційних сайтів страхових компаній США. Також, згідно з витягом із сайту BitFaxinfo від 13.12.2021 року автомобіль марки Fiat 500 L з ідентифікуючим номером кузова VIN НОМЕР_3 придбаний на аукціоні за суму 875 доларів США уже зі спрацьованими подушками безпеки. Позивач, усвідомлюючи вказані факти, ввів експерта, який оглядав ТЗ, в оману, внаслідок чого експерт дійшов помилкового висновку, що потрібно замінити панель приладів та придбанні запасних частин, що разом із ремонтними роботами складає 123 975 грн., тобто майже вся ціна позову. Враховуючи вищенаведене, вважає, що позовні вимоги є неправомірними, а тому просить в задоволенні позову відмовити (том 1, а.с. 41-44).

Позивач в судове засідання не з`явився, 21.03.2022 року та 02.08.2022 року представник позивача, адвокат Микитюк Р.М. електронною поштою надіслав до суду письмові клопотання, в яких позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити в його та позивача відсутності ( том 1, а.с. 106, 123; том 2, а.с. 127).

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на строк не більш як на десять днів, тобто до 05.06.2025 року з дня закінчення розгляду справи 27.05.2025 року.

Суд, заслухавши сторону відповідача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наданих територіальним сервісним центром №2643 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області копій документів, які стали підставою для реєстрації транспортного засобу марки «Fiat 500 L», номерний знак НОМЕР_1 », (том 1, а.с 155-166, 168-182, том 2, а.с. 2-15, 16-26), зокрема, митної електронної декларації ІМ 40 АА № UA500500/2020/208408, ОСОБА_2 на Одеській митниці 03.02.2020 року під час ввезення товару на митну територію України задекларував (розмитнив) легковий автомобіль марки Fiat 500 L ,номер кузова - НОМЕР_4 , тип двигуна бензин (том 1, а.с. 160 ).

03.02.2020 року Одеською митницею Державної митної служби України видано посвідчення про реєстрацію легкового транспортного засобу марки «Fiat 500 L», код згідно з УКТ ЗЕД , дата виготовлення 01.01.2013 року, ідентифікаційний номер або номер кузова НОМЕР_4 , об`єм двигуна (куб. см) 1 368, дата переміщення через митний кордон України 03.02.2020 року, згідно з яким Одеська митниця не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку транспортного засобу, зазначеного в цьому посвідченні транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 ; транспортний засіб повинен бути пред`явлений підрозділу ДАІ МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, у десятиденний строк для реєстрації ( том 1, а.с. 159, 181; том 2, а.с.5, 19).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого відділом транспортних засобів Штату Невада експортної служби транспортних засобів, митна та прикордонна служба Сполучених Штатів Америки, переклад якого з англійської на українську мову здійснено нотаріальним перекладачем У.Слободян, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 ; марка «Fiat», модель «500 L ТREKK», зареєстрований на праві власності за покупцем Каукасус Авто імпорт, дата продажу 31.10.2019 року; 03.02.2020 року під митним контролем, Одеська митниця (том 1, а. с.161-162, 174, 177; том.2, а.с. 8-10, 21-22).

У відповідності до письмової заяви №266494411 від 03.07.2020 року та відповідних квитанцій щодо сплати послуг за реєстрацію/перереєстрацію автомобіля (збір під час набуття права власності) ОСОБА_2 просив провести операцію «71-реєстрація ТЗ привезеного із-за кордону по посвідченню митниці» щодо легкового автомобіля марки Fiat 500 L ,номер кузова - НОМЕР_4 , тип палива бензин (том 1, а.с. 156-158, 169, 180; том 2, а.с. 3, 17, 18).

Відповідно до копії висновку експертного дослідження №09/2643/2168 від 03.07.2020 року Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру номер кузова - НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_5 , наданого на дослідження транспортного засобу марки Fiat 500 L , не змінювався; робочий об`єм двигуна складає 1368 куб. см.; вид палива бензин (том 1, а.с. 164, 182; том 2, а.с. 12, 24).

Детальні дані щодо вказаного транспортного засобу відображені в загальних конструктивних характеристиках сертифікату відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспорного засобу №UA.013.50556-20 та в додатку до сертифікату відповідності (перелік доказів стосовно відповідності КТЗ вимогам щодо індивідуального затвердження (том 1, а.с. 165-166, 171, 173, 175; том 2, а.с. 13-15, 25-26)).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , автомобіль марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , належить ОСОБА_2 (том 1, а.с. 8).

Судом також встановлено, що 29.08.2021 року о 15:10 год. ОСОБА_1 в с.Шепарівці, по вул. Шевченка, Коломийського району Івано-Франківської області, керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf , номерний знак НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 10.3 ПДР України, при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , що рухався в попутному напрямку по смузі руху, на яку мав намір перестроїтися ОСОБА_1 , та допустив зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопрушення серії № ААБ №032108 від 29.08.2021 року ( том 1, а.с. 46 ).

Відповідно до схеми місця ДТП, внаслідок вказаної пригоди автомобіль марки Fiat 500 L отримав пошкодження лобового скла, бокового скла лобового правого, капота, переднього бампера, правого дзеркала, правого крила, лівого крила, передньої правої фари, протитуманної правої фари, титанового диска, передніх правих та лівих дверей, повністю пошкодженої лівої сторони автомобіля, погнутої цілу праву його сторону, тріснутої протитуманної фари (потребує огляду експерта), а автомобіль марки "Volkswagen Golf " переднього бампера, правого крила, правих дверей, правого дзеркала ( том 1, а.с. 47-48 ).

Згідно з постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2021 року (справа №346/4241/21) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (том 1, а.с. 9).

У відповідності до положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202208501 (строк дії з 17.12.2020 року по 16.12.2021 року), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 щодо транспортного засобу марки Volkswagen Golf , номерний знак НОМЕР_2 , яким він керував в день дорожньо-транспортної пригоди (29.08.2021 року) застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого (страхова сума на одного потерпілого) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 260 000 грн., заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 1 500 грн. (том 1, а.с. 49; том 2, а.с. 70).

Згідно з ремонтною калькуляцією №s-2094-21 від 29.08.2021 року загальна вартість ремонту вищевказаного транспортного засобу з ПДВ становить 376 245,34 грн. ( том 1, а.с. 20-22 ).

Відповідно до наданих 23.03.2023 року ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» («Ютіко») на виконання вимог ухвали суду від 22.09.2022 року (про витребування документів, що стали підставою для виплати страхового відшкодування (том 2, а.с. 52-94) документів, 04.09.2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова група» із заявою про отримання страхового відшкодування по випадку, що стався 29.08.2021 року, в результаті якого пошкоджено вищевказаний транспортний засіб (том 2, а.с. 56 ).

29.08.2021 року здійснено дзвінок у колл-центр вказаної страхової компанії щодо випадку, який мав місце 29.08.2021 року о 15:10 год. в с. Шепарівці, по вул. Шевченка, вищевказаної ДТП, про що вказано в повідомленні потерпілого щодо події (ОСЦПВ); відділ поліції, в який повідомлялось про подію, - Коломийський ВП, на кого складено адміністративний протокол ОСОБА_1 (том 2, а.с. 53-55).

14.09.2021 року згідно з актом огляду транспортного засобу проведено огляд автомобіля марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , та визначено перелік його пошкоджень (а.с.том 2, а.с. 57-59).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та доданих до неї документів, в тому числі угоди про узгодження розміру страхового відшкодування між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 , складено страховий акт 1089-21, відповідно до якого подія вказаної ДТП визнається страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування 122 000 грн. (том 2, а.с. 73, 74).

Факт виплати вказаних коштів підтверджено копіями платіжних доручень (інструкцій ) за жовтень-листопад 2021 року (том 2, а.с. 75-92).

Відповідно до висновку експерта № 2096/21-28 від 11.10.2021 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок скоєння ДТП 29.08.2021 року, складає 258 034 грн. ( том 1, а.с. 10-25 ).

22.10.2021 року позивачемна адресу відповідача направлено претензію щодо виконання деліктних зобов`язань в позасудовий спосіб про необхідність відшкодування до 15.11.2021 року завдану йому майнову шкоду в загальній сумі 128 034 грн. ( том 1, а.с. 26).

При дослідженні наданих стороною відповідача скріншотів із сайту bidfax.info, встановлено, що на них зображено оголошення про продаж транспортного засобу марки Fiat 500 L Trekking 2014 Charcoal 1.4 L , VIN НОМЕР_4 із видимими пошкодженнями передньої частини та спрацьованою подушкою безпеки; дата продажу 31.10.2019 року ( том 1, а.с. 57-63 ).

Відповідно до листа ПрАТ «Українська транспортна страхова група» №588 від 24.12.2021 року, адресованого адвокату Поварчуку П.В., сума страхового відшкодування була визначена та сплачена на підставі узгодженння суми страхового відшкодування та склала 122 000 грн. ( том 1 , а.с. 78 -79 ).

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентував станом на час виникнення спірних правовідносин (29.08.2021 року), зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

В силу ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п.36.2 ст.36 зазначеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктком 5.2. вказаної Методики визначено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарноївартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зістаттею 1194 ЦК Українивідшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Відповідно достатті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії завдавача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, вина у завданні шкоди згідно з положеннями пункту 1 частини першоїстатті 1188 ЦК Україниє обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року в справі № 522/11610/15-ц (провадження № 61-13624св18), в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року в справі № 344/9572/16-ц (провадження № 61-17552св18), в постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 345/4614/16-ц (провадження № 61-31818св18) та інших.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 12 та частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202208501 передбачений ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, (страхова сума на одного потерпілого) у розмірі 130 000 грн. та розмір франшизи в сумі 1 500 грн. добровільно сплачено відповідачем, а вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то відповідача як із винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що складає 128 034 грн. (258 034 - 130 000 = 128 034).

Враховуючи, що висновок експерта №2096/21-28 від 11.10.2021 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, складений експертом Р.Кікерчуком (свідоцтво №336-14, видане ЕКК КНДІСЕ ), відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року (з відповідним змінами), та на думку суду, саме відповідач мав надати докази на спростування висновку щодо розміру заподіяних збитків, зазначеного у вказаному висновку експерта, чого ним зроблено не було.

Під час розгляду справи стороною відповідача заявлялось клопотання про призначення повторної судової автоварознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 19.06.2023 року задоволено. 22.08.2023 року від експерта надійшло клопотання про надання об`єкта для дослідження та в подальшому 16.10.2023 року надіслано повідомлення про неможливість надання висновку (том 2, а.с.124, 125, 129-130), а 03.10.2023 року представник позивача в письмовій заяві повідомив, що транспортний засіб марки Fiat 500 L , номерний знак НОМЕР_1 , відчужений у грудні 2021 року його власником ОСОБА_2 , а тому він не може бути наданий для проведення експертизи.

Згідно зі статтею 109 ЦК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 3 та 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пункту 33.3. ст. 33 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин) водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном(частина 1 статті 317 ЦПК України).

Частиною 1, 2 статті 319 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Виходячи з викладених норм законодавства, позивач, як власник, має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а зберігати пошкоджений автомобіль у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, був зобов?язаний до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник.

Крім того, відповідачем не заявлялось клопотань про забезпечення доказів у відповідності до статей 116,117 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку експерта, не спростував визначений розмір матеріального збитку, завданого внаслідок вчинення ДТП, а отже не довів, що такий визначено експертним дослідженням неправильно. При цьому жодних клопотань про витребування вказаного транспортного засобу чи його належності не заявляв, доказів на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб на момент вчинення відповідачем в 2021 році зазначеної ДТП не був відремонтований (зокрема, щодо його заперечень щодо спрацювання подушок безпеки в 2018 році) не надав, сертифікат його відповідності не спростував.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак, доказів на підтвердження того, що ДТП виникла не з його вини, та що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим, відповідач не надав.

Аргументи сторони відповідача про невідповідність вимогам Методики оцінки та діючому законодавству наданого позивачем експертного висновку та про його неналежність для підтвердження розміру матеріальних збитків, про безпідставне включення до суми відшкодування вартості матеріалів, запчастин, робіт/послуг та про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між їх заміною (встановленням), виконанням/наданням і наслідками дорожньо-транспортної пригоди належними і допустимим доказами не підтверджені.

Стороною відповідача не доведено, що експертом включено до переліку пошкоджень такі, які не відносяться до ДТП за участі відповідача чи зроблено помилкові висновки щодо розміру завданої шкоди.

При цьому посилання сторони відповідача на те, що висновок авто товарознавчого дослідження від 11.10.2021 року виконано з порушенням 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є безпідставними, оскільки згідно з пунктом 5.2 зазначеної Методики у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Отже, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Крім того, доводи відповідача про те, що його не було викликано для проведення огляду колісного транспортного засобу для проведення автотоварознавчої експертизи, не є обґрунтованими, оскільки відповідач не навів об?єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у висновку розрахунків. Наведені посилання носять характер припущень, що не можуть бути оцінені та враховані судом (щовідповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові № 643/10751/16-ц від 23.11.2020 року).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 280,34 грн., а також понесено витрати на проведення експертизи в сумі 2 059,32 грн., що стверджується відповідними квитанціями від 20.11.2021 року та 04.10.2021 року (том 1, а.с. 5, 29). Дані судові витрати, що в загальному розмірі складає 3 339,66 грн, підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог. Доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано.

На підставі наведеного, ст.ст. ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , відшкодування майнової шкоди в сумі 128 034 ( сто двадцять вісім тисяч тридцять чотири ) гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , судові витрати в загальному розмірі 3 339 (три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень 66 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складено 05 червня 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.