Справа № 727/3670/25
Провадження № 2/727/1092/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1927787 від 18 травня 2021року. Ціна позову становить 11480,00 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються з: 2422,40 грн судового збору та 10500,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачці наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідачки не надійшло.

Правом на подання відзиву відповідачка не скористалась.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, клопотав про розгляд справи у його відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачка до суду не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомила.

Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» обґрунтовані такими доводами.

18 травня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» був укладений кредитний договір № 1927787, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умови договору про споживчий кредит в результаті чого у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ЛІНЕУРА Україна».

24 грудня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» уклали Договір факторингу № 02-24122001, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1927787 від 18 травня 2021 року.

Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13 січня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 11480,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 7980,00 грн.

Позивачем була проведена робота щодо добровільного погашення відповідачкою наявної заборгованості, а саме: на адресу відповідачки була надіслана письмова вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 1927787 від 18 травня 2021 року, проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання.

Відповідачка існуючу заборгованість не погасила, тому, у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору, а також відповідно до статей 509, 526, 1054 ЦК України, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду із вказаним позовом.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 18 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (далі Товариство) та ОСОБА_1 (далі Клієнт) укладено Договір № 1927787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Договір). Згідно з умовами даного Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 30 днів на умовах визначених Договором (пункти 1.2. та 1.3 Договору).

До укладання Договору, а саме 18 травня 2021 року о 16:47:53 год., ОСОБА_1 ознайомилась із Паспортом споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, в якому зазначена інформація та контакті дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту та порядок його повернення.

Відповідно до п. 1.4. Договору, тип процентної ставки фіксована.

Пунктом 1.4.1 Договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується:

-в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки;

-в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативи Клієнта відповідно до п. 4.1 Договору;

-в межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п.4.2 Договору.

Відповідно до п. 1.4.2 Договору занижена процента ставка становить 0,01% в день та застосовується, якщо Клієнт в межах строку, визначеного п.1.3 Договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Згідно з п. 1.6 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору: за стандартною ставкою становить 5495,00 грн, за заниженою ставкою 3510,50 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно з п. 3.3. Договору розмір процентної ставки, встановленої в п.1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

Пунктом 4.1. Договору сторонами узгоджений порядок продовження строку кредиту за ініціативою Клієнта (пролонгація).

Відповідно до п. 4.1.1. Договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору.

Згідно з п. 4.1.2. Договору пропозиція (оферта) Клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕДИТ» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства в розмірі НЕ менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі наявності останніх), заява Клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою.

Згідно з п. 4.1.3. Договору Товариство має право, але не обов`язок протягом 24 годин з моменту вчинення Клієнтом вказаних в п.4.1.2. Договору дій, акцептувати пропозицію (оферту) Клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Клієнтом Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі та Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підписання Клієнтом Додаткового договору.

Відповідно до п. 4.1.4. Договору додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з підпунктом 4.1.5. Договору та підписання його Клієнтом електронним підписом за допомогою Одноразового ідентифікатора. Новий строк кредиту розраховується з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п. 4.1.2. - 4.1.3 Договору та встановлюється/зазначається в Додатковому договорі.

Згідно з п. 4.1.6. Договору протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою або за ставкою, що погоджена Сторонами в Додатковому договорі, яка не може бути більшою за розмір стандартної процентної ставки.

Пунктом 4.2. Договору визначений порядок автопролонгації строку кредиту (далі-автопролонгація) відповідно до якого згідно з п. 4.2.1. Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного після запланованої дати повернення кредиту.

Відповідно до п. 4.2.2. Договору Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів.

Згідно з п. 4.2.3. Договору сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснює у порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору.

Згідно з Паспортом споживчого кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» надало кредит ОСОБА_1 у сумі - 3500,00 гривень, дата надання кредиту: 18.05.2021; строк кредиту: 30 днів; валюта кредиту: UAH; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90 %.

Вказаний Договір було укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір відповідачкою підписаний електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю): Р 156.

Відповідно до наданого ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтвердження за № 28824-0403 від 04.03.2024 судом встановлено, що відповідно до укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» договором на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснило грошовий переказ 18.05.2021 16:51:06 на суму 3500,00 грн, маска картки НОМЕР_2 .

У подальшому 24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» укладено Договір факторингу № 02-24122001 на підставі якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» за кошти перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 1927787 від 18.05.2021.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1927787 від 18.05.2021 становить 11480,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3500,00 грн; прострочена заборгованість за сумою процентів 7980,00 грн.

Судом також встановлено, що ТОВ ««ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 1927787 від 18 травня 2021 року.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по отриманому та неповернутому кредиту та процентам за користування отриманими коштами.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Щодо визнання договорів укладеними

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 18 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУАР України» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1927787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний договір укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір відповідачкою підписаний електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) Р156.

Судом також встановлено, що 18 травня 2021 року ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи https://credit7.ua, виразила згоду, виражену у виді відповіді на пропозицію (оферту) укласти договір, шляхом отримання о 16:47:18 год. від ТОВ «ЛІНЕУАР Україна» одноразового ідентифікатора Р156, за допомогою якого підписала кредитний договір.

З наведеного суд доходить висновку, що відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачці за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитні договори, укладенні в електронній офрмі, вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного 18 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ОСОБА_1 . Договору № 1927787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, Товариство надало відповідачці кредитні кошти в розмірі 3500,00 грн, а остання зобов`язалась їх повернути у строк та на умовах визначених Договором.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою вимог Договору № 1927787 від 18 травня 2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у останньої утворилась заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн.

Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості за основною сумою позики/кредиту умовам кредитного договору, суду надано не було, докази погашення даної заборгованості в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Судом встановлено, що відповідно до п. 1.3 Договору строк надання кредиту становить 30 днів.

За користування кредитними коштами відповідачка згідно з умовами Договору повинна була сплатити проценти, тип ставки яких є фіксований. Разом з тим сторони визначили застосування стандартної процентної ставки, яка відповідно до п. 1.4.1 Договору становить 1,90% в день, та заниженої процентної ставки, яка відповідно до п. 1.4.2 Договору становить 0,01% в день.

Застосування заниженої процентної ставки, відповідно до п. 1.4.2. Договору, можливе у разі, якщо Клієнт в межах строку, визначеного п.1.3 Договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості. З урахуванням наведеного за користування отриманими кредитними коштами підлягає застосування стандартна процента ставка в розмірі 1,90%.

Разом з тим судом встановлено, що відповідно до п. 1.3. Договору, строк кредиту становить 30 днів та відповідно до розділу 4. Договору, може бути продовжений.

Так, відповідно до п. 4.1. Договору продовження строку користування кредитом можливе за ініціативою Клієнта. Для цього Клієнт повинен ініціювати укладення Додаткової угоди у порядку, визначеному п. 4.1. Договору.

Натомість доказів укладення між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» та ОСОБА_1 . Додаткової угоди матеріали справи не містять.

Пунктом 4.2. Договору сторони визначили також порядок автопролонгації строку кредиту.

Так, суд встановив, що відповідно до п. 4.2.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт продовжив строк кредиту відповідно до п. 4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного після запланованої дати повернення кредиту.

З аналізу наведеного суд доходить висновку, що для здійснення автопролонгації договору, яка застосовується у випадку, коли клієнт не повернув кредитні кошти у строк, визначений Договором, необхідно вчинення з боку Клієнта дій, передбачених п. 4.1.1.-4.1.6 Договору, тобто укладення Додаткової угоди.

Як вже зазначалось вище, доказів укладення між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» та ОСОБА_1 . Додаткової угоди у відповідності до п. п. 4.1.1.-4.1.6. Договору матеріали справи не містять.

Разом з тим судом встановлено, що відповідно до п. 4.2.2. Договору Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що загальний строк кредитування по Договору становить 45 днів (30 днів відповідно до п. 1.3. Договору та ще 15 днів автопролонгації згідно з п. 4.2.2. Договору).

Саме за цей строк суд вважає правомірним нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Судом також встановлено, що згідно з п. 4.2.3. Договору сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється у порядку, визначеному розділом 3. Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1. Договору.

Отже, проценти за користування кредитом за Договором, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, становлять 2992,50 грн (3500,00 грн * 1,90% * 45 днів).

Щодо правомірності стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»»

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» укладено Договір факторингу № 02-24122001 на підставі якого до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» за кошти перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № 1927787 від 18.05.2021.

З урахуванням наведеного вище ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором, який є предметом даного позову, перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»».

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог

Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» до ОСОБА_1 є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в розмірі 6492,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 2992,50 грн.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Судом встановлено, що 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» та адвокатом Пархомчуком С.В. був укладений договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. Договору клієнт доручає, а адвокат приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 3.1. Договору вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги.

Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 14 квітня 2025 року адвокат Пархомчук С.В. надав, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» прийняв правову допомогу, а саме: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» та ОСОБА_1 в рамках кредитного договору № 1927787 від 18.05.2021 - 1 год., вартість 2000,00 грн; складання позовної заяви - 2,5 год., вартість 5000,00 грн; інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів - 1,5 год., вартість 3000,00 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправлення поштової кореспонденції 500,00 грн. Загальна сума витрат 10500,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено.

Враховуючи наведене вище витрати позивача на правничу допомогу по даній справі підтверджені в розмірі 10500,00 грн.

Так, частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» задоволені частково, стягненню підлягає сума судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог.

За розгляд справи судом першої інстанції ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Отже, сума судового збору, яка підлягає стягненню, становить 1380,77 грн (2422,40 грн * (6492,20 грн / 11480,00 грн)).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача, становить 5985,00 грн (10500,00 грн * (6492,20 грн / 11480,00 грн)).

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 141, 263, 265, 280-282, 285, 289, 351-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» заборгованість за Договором № 1927787 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 травня 2021 року в розмірі 6492,50 грн (шість тисяч чотириста дев`яносто дві грн 50 коп.), з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 2992,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1380,77 грн (одна тисяча триста вісімдесят грн 77 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5985,00 грн (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять грн 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»», юридична адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складання повного судового рішення 09 червня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.