Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/5682/24
Провадження №: 2/332/1092/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Завіновської А.П., при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

01.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало наступне.

27.07.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії № 112784639. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

На підставі кредитного договору відповідачці надано кошти у сумі 22 000 грн., зі сплатою 0, 38 % за кожен день користування кредитом, строком до 26.08.2021 року.

Між ТОВ «Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу, згідно до якого останнє товариство набуло право вимоги за договором № 112784639.

В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу, згідно якому останнє товариство також набуло право вимоги за договором № 112784639.

20.08.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824, відповідно до умов якого позивачу відступлене право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором.

Відповідачка користувалася кредитними коштами але своєчасно та в повному обсязі не вносила щомісячні платежі на погашення кредиту, внаслідок чого станом на момент подання позову до суду утворилася заборгованість за вказаним договором на загальну суму 94 595, 08 грн., яка склалася за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 21 999, 15 грн., та процентами за користування кредитом 72 595, 93 грн.

З огляду на вказане, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідачки заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 94 595, 08 грн., яка склалася за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 21 999, 15 грн., процентами за користування кредитом 72 595, 93 грн., та судові витрати.

16.04.2025 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24 424, 40 грн., а саме за основною сумою боргу 21 999, 15 грн., та відсотками за користування кредитними коштами 2 425, 25 грн., а також судові витрати.

26.12.2024 року по даній справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 27.01.2025 року скасовано і справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 12 год. 00 хв. 13.02.2025 року, яке в подальшому неодноразово відкладалось, останній раз на 11 год. 00 хв. 01.05.2025 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2025 року підготовче провадження по справі було закрито і її призначено до судового розгляду по суті на 11 год. 00 хв. 27.05.2025 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Бахмут М.С., оспорював факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою коштів, а також підтвердження переходу права вимоги за договорами факторингу. На підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити. Стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

У відповіді на відзив (додаткових поясненнях) ТОВ «Юніт Капітал» посилаючись на необґрунтованість доводів представника відповідачки зазначало, що перед укладенням кредитного договору первісним кредитором здійснено певний алгоритм дій, у тому числі перевірка особистих даних, платіжної картки клієнта, тощо, без здійснення яких укладення договору є неможливим. Про отримання відповідачкою кредитних коштів свідчить платіжне доручення від 27.07.2021 року, а також лист банку про зарахування коштів на картку ОСОБА_1 . Стосовно відступлення права вимоги за договорами факторингу, то про вказаний факт, зокрема свідчать реєстри прав вимоги. У зв`язку з чим, позивач просив позовну заяву задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, надала повноваження на представництво її інтересів в суді своєму представнику адвокату Бахмуту М.С.

Представник відповідача адвокат Бахмут М.С., в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі та відповідачки.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та/або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України«Про електроннукомерцію» (далі Закон).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи,якій адресованапропозиція укластиелектронний договір, про її прийняття (акцепт) може бутинадана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

27.07.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , укладено договір кредитної лінії № 112784639. Договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

На підставі кредитного договору відповідачці надано кошти у сумі 22 000 грн., зі сплатою 0,38 % за кожен день користування кредитом, строком до 26.08.2021 року, що відповідно складає в межах строку кредитування 2 508 грн. (22 000*0,38%*30 днів).

Про укладення договору свідчить довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», згідно до якої ОСОБА_1 , ідентифікована одноразовим ідентифікатором: MNV55EB8, час відправки ідентифікатора позичальнику 27.07.2021 о 14:12:04, номер телефону НОМЕР_1 , на який було відправлено ідентифікатор (а.с. 41 т. 1).

Крім того, персональні дані відповідачки зазначені в договорі свідчать про те, що первісний кредитор не міг бути обізнаний про них без їх надання останньою (ІПН, адреса проживання, номер телефону, електронна пошта тощо) (а.с. 22-27 т. 1).

Факт зарахування коштів на банківську карту ОСОБА_1 , підтверджується заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 27.07.2021 року на суму 22 000, 00 грн., платіжним дорученням № Ocea5b3c-d323-458e-88cb-73007528cf72 від 27.07.2021 року про перерахування ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картку ОСОБА_1 грошових коштів на суму 22 000, 00 гривень та електронним повідомленням АТ «ТАСКОМБАНК» від 08.08.2024 № 3980/47.1.-БТ про переказ коштів (а.с. 40, 60, 61 т. 1).

Також про наявність кредитних відносин між сторонами свідчить розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , користувалася коштами та періодично вносила платежі на його виконання (а.с. 119-123 т. 1).

За таких обставин, посилання представника відповідачки на не укладення договору та неотримання коштів, суд визнає необґрунтованими. Крім того, доказів того, що персональні дані відповідачки були використані у незаконній спосіб, суду надано не було.

Отже, ОСОБА_1 користувалася коштами, але своєчасно та в повному обсязі не здійснювала платежів, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму (з урахуванням зменшених позовних вимог) 24 424, 40 грн., а саме за основною сумою боргу 21 999, 15 грн., та відсотками за користування кредитними коштами 2 425, 25 грн.

Стосовно аргументів з приводу недоведеності переходу права вимоги, то слід зазначити наступне.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14 зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

28.11.2018 між ТОВ «Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу.

Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги - означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку № 1 до Договору.

Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

Згідно п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

25.01.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 170 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с. 64-91 т. 1).

Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

Відтак, право вимоги за кредитним Договором № 112784639 від 27.07.2021 р. перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 25.01.2022 року, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 170, тобто - вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 27.07.2021 року (а.с. 89-91 т. 1).

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01.

Пунктом 2.1. Розділу 2 («Предмет договору») Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року, передбачено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Тобто, предметом Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, і відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с. 92-104 т. 1).

20.08.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанси» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 200824, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набула права вимоги за вказаним договором.

До матеріалів справи також додано Реєстр боржників до договору факторингу № 2000824 від 20.08.2024 року (а.с. 105-117 т. 1).

Таким чином, перехід прав вимоги за кредитним договором відбувся на законних підставах, а отже ТОВ «Юніт Капітал» довело своє право вимоги до відповідачки.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов ТОВ «Юніт капітал» (з урахуванням зменшених позовних вимог) слід задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість за договором.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Щодо стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надані наступні докази: копія договору про надання правової допомоги № 26/08/24-02, укладеного 26.08.2024 між ТОВ «ФК «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024, Додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 26/08/24-02 від 26.08.2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг, довіреність Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» адвокату Тараненко Артему Ігоревичу на представництво інтересів, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 127-139 т. 1).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.

З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу розмірі 2 000, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 610, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 112784639 від 27.07.2021 (з урахуванням зменшених позовних вимог), у розмірі 24 424, 40 грн., яка склалася за основною сумою боргу (тілом кредиту) 21 999, 15 грн., відсотками за користування кредитними коштами 2 425, 25 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4-А, офіс 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Бахмут Михайло Сергійович, адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 05 червня 2025 року.

Суддя: А.П. Завіновська