Справа № 331/5054/23
Провадження № 2-о/331/2/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» травня 2025 р. м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді Антоненко М.В.

при секретарі Байрамовій Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересована особа територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

Просить суд, встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.07.2006 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявниця свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південнно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Згідно лікарського свідоцтва № 4163 від 11.08.2022 року ОСОБА_3 помер від алкогольної кардіоміопатії, про що свідчить довідка про причину смерті.

За життя ОСОБА_3 був двічі одружений на ОСОБА_2 . Перший зареєстрований їх шлюб було розірвано 15.03.1996 року, актовий запис № 58, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження шлюбного прізвища. Потім «Доновські» знову одружилися, а з часом знов розірвали сімейні стосунки, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції серії НОМЕР_1 , яке було видане ОСОБА_3 та серії НОМЕР_2 , яке було видано ОСОБА_2 їх шлюб було розірвано 04.07.2006 року, про що в книзі реєстрації актів розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 165.

Не зважаючи на те, що сторони офіційно розірвали шлюб в 2006 році, вони все одно проживали однією сім`єю без укладення шлюбу, вели спільне господарство, в них були спільні кошти, турбувалися один про одного, тощо. Дітей від шлюбу сторони не мали.

На підставі договору дарування від 19.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Дячук О.М., зареєстровано в реєстрі № 261, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_1 на праві приватної власності. Саме в цій квартирі проживали брат заявниці ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Померлі особи проживали в цій квартирі з 1998 року по день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Мелітополі Запорізької області, проживала за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 не був зареєстрований в квартирі ОСОБА_2 , згідно відбитку штемпелю в паспорті померлого ОСОБА_3 був зареєстрований разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 .

25.05.2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу надійшла заява ОСОБА_3 , який був єдиним спадкоємцем після смерті цивільної дружини ОСОБА_1 . Інші спадкоємці були відсутні.

ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори у встановлені законом строки. Проте, оформити спадщину не зміг, оскільки помер.

ОСОБА_3 здійснював поховання ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про поховання № 162.

Поховання брата ОСОБА_3 здійснювала заявниця, про що свідчить свідоцтво про поховання № НОМЕР_3 . За життя померлий ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, друзів в нього не було, спілкувався лише з сестрою та деякими сусідами, які підтверджують той факт, що померлі особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали все життя разом, не зважаючи на те, що їх шлюбу було розірвано. Подружжя мали спільний побут, вели спільне господарство. За життя ОСОБА_2 не працювала. Саме ОСОБА_3 забезпечував родину всім необхідним. На день смерті помер в квартирі, яка за життя належала дружині ОСОБА_2 .

В даному випадку після смерті ОСОБА_1 . ОСОБА_1 , як особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем за законом четвертої черги. Заявниця рідна сестра померлого брата є - спадкоємцем другої черги. У зв`язку з цим заявниця за доведення підстав, передбачених ст.1259 ЦК України, може набути права спадкування за законом після смерті свого брата - ОСОБА_3 .

Заявниця звернулася до Приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Катерини Валерїївни, проте оформити спадщину, яка залишилася після смерті брата оформити не може, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 в установленому порядку спадщину не оформив після ОСОБА_2 , оскільки помер, проте своєчасно подав заяву, строки не пропустив.

Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. від 04.07.2023 року № 106/02-31 ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею ОСОБА_3 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_2 , було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки заявниця не надала документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 не видано, у зв`язку з тим, що вчинення таких дій суперечить чинному законодавству України.

ОСОБА_3 за життя не оформив спадщину після ОСОБА_2 та не встиг довести у суді факт проживання спадкоємців однією сім`єю з спадкодавцем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, право власності на спадкове майно до нього не перейшло.

Тому, доводити факт проживання спадкодавця та спадкоємця, які є померлими, проте проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менше п`яти років має в судовому порядку доводити заявниця, яка подала у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини за законом після смерті свого рідного брата.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

ОСОБА_3 тривалий час проживав разом з ОСОБА_2 в її квартирі, перед смертю ОСОБА_2 хворіла, брат здійснював за нею догляд, сторони були пов`язані спільним побутом, ОСОБА_3 доглядав померлу, купував їй необхідні ліки, готував їжу, прибирав у квартирі, здійснював її поховання, що буде підтверджено у суді чисельними свідками.

Таким чином, в судовому порядку підлягає факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. 1216 ПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

П.6 рішення Конституційного СУДУ від 03.06.1999р. №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Таким чином, предметом цієї заяви є встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу спадкодавця зі спадкоємцем на день смерті спадкодавця.

28 серпня 2023 року суддею винесено ухвалу про прийняття заяви, відкриття провадження по цивіьній справі та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою від 11.01.2024 р. судом витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. матеріали спадкової справи № 22/2022, відкритої за заявою ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. матеріали спадкової справи № 37/2022, відкритої за заявою ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 11.01.2024 р. суд замінив первісну заінтересовану особу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Сенченко К.В. належною заінтересованою особою територіальною громадою м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

04.03.2024 р. до суду від представника запорізької міської ради надійшов письмовий відзив на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

21.03.2024 від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Левицької Ю.В. до суду надійшла письмова відповідь на відзив.

Ухвалою від 28.05.2023 р. суд зобов`язав Департамент соціального захисту населення управління соціальної підтримки населення Запорізької міської ради (пр.Маяковського,3 м.Запоріжжя, 69035) надати завірені належним чином копії матеріалів особової справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 за період з 2015 р. по 2021 р.

Ухвалою від 14.11.2024 р. суд зобов`язав у Головного управління ДПС у Запорізькій області інформацію щодо доходів, отриманих ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та щодо доходів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 за період з 2015 р. по день смерті.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Левицька Ю.В., заяву підтримали в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Запорізької міської ради в судовому засіданні проти заяви ОСОБА_1 заперечувала, вважала, що відсутні законні підстави встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.07.2006 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши пояснення представників заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В пункті першому постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року відзначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_3 з 30.07.1994 р. був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією паспорту. (а.с.12-14).

ОСОБА_2 була власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дячук О.М. Запорізького міського нотаріального округу 19.06.1998 року за р. № 261, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 23.06.1998 та записано в резервну книгу № 191 за реєстровим № 35320. (а.с.16)

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 04.07.2006 р. (свідоцтво про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 165). (а.с.22,28-29)

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південнно - Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.11)

Згідно лікарського свідоцтва № 4163 від 11.08.2022 року та довідки про причину смерті, ОСОБА_3 помер від алкогольної кардіоміопатії. (а.с.11,17)

03.10.2022 за заявою його сестри ОСОБА_1 приватним нотаріусом Запорізького міського округу Сенченком К.В відкрита спадкова справа № 37 за 2022 рік. (а.с.69-106)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , (свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_4 , актовий запис 3837). Її прохованням займався ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про поховання № 162. (а.с.24,101)

25.05.2022 за заявою колишнього чоловіка, ОСОБА_3 приватним нотаріусом Сенченко К.В. Запорізького міського округу відкрита спадкова справа № 22 за 2022 рік. (а.с.107-136)

04.07.2023 за вих. № 106/02-31 приватним нотаріусом Сенченко К.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: відмовити ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею ОСОБА_3 , який в свою чергу був спадкоємцем ОСОБА_2 , так як вона не надала документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.104,105)

Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг (надалі-Департамент) від 07.02.2024 № 01-24/04/0178 зазначено що за відомостями Департаменту станом на 28.11.2021 за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована одна особа. На теперішній час за вказаною адресою зареєстровані особи відсутні. (а.с.145)

Листом департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 09.02.2024 повідомлено, що ОСОБА_2 , 1964 р.н., була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З 01.04.2015 по 31.03.2018 ОСОБА_2 знаходилась на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району та отримував субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (житлова субсидія). Житлова субсидія ОСОБА_2 призначалась за зареєстрованим місцем проживання на одну зареєстровану особу. (а.с.147)

Листом відділу державної реєстрації актів цивільного у Запорізькій області південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.02.2024 року № 833/06.10-01-33, зазначено, що відносно ОСОБА_2 виявлені наступні актові записи, а саме: № 1690 - про народження ОСОБА_4 , № 165 - про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , № 3837 про смерть ОСОБА_2 , № 1560 - про смерть матері ОСОБА_5 , № 575 - про смерть батька ОСОБА_6 (а.с.146)

ГУ ДПС У Запорізькій області надано суду відомості щодо доходів за період 2015-2021 р.р. померлих громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.210)

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_4 разом із дружиною ОСОБА_8 . Їхними сусідами в будинку АДРЕСА_5 були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заселилися в квартиру АДРЕСА_6 наприкінці 90-х років, їх квартири знаходяться поруч на одному поверсі. Квартира АДРЕСА_6 є однокімнатною. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали однією сім`єю, ОСОБА_3 працював та утримував ОСОБА_2 , яка займалась домашнім господарством. Чи укладали вони офіційний шлюб, йому не відомо. Дітей в них не було. ОСОБА_3 помер в 2022 році, він був на його похованні. ОСОБА_2 померла раніше ніж її чоловік у 2021 році. Її похованням займався ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила суду,що вона мешкає за адресою: АДРЕСА_4 разом із чоловіком ОСОБА_7 . Їхніми сусідами в будинку АДРЕСА_5 були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які заселилися в квартиру АДРЕСА_6 наприкінці 90-х років, їх квартири знаходяться поруч на одному поверсі. Вона особисто ніколи в квартирі АДРЕСА_6 не була та не підтримувала дружніх відносини із сусідами. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо що остання двічі укладала шлюб з ОСОБА_3 і це було пов`язано з непорозуміннями в їхніх особистих взаємовідносинах. Дітей в них не було. ОСОБА_3 працював на залізниці, потім на кондитерській фабриці та утримував ОСОБА_2 , яка не працювала та зловживала спиртними напоями. Останній час ОСОБА_2 тяжко хворіла, фактично була прикута до ліжка, за нею доглядав ОСОБА_3 . Також, саме він займався похованням ОСОБА_2 у 2021 році. ОСОБА_3 помер через рік після неї в 2022 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його рідним братом. Брат разом із дружиною ОСОБА_2 з 2002 року мешкав за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира є однокімнатною. Вони були одружені з 1987 року, але в 1996 році їх шлюб був розірваний. Дітей в них не було. Не зважаючи не це, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали однією сім`єю, ОСОБА_3 працював та утримував ОСОБА_2 , яка займалась домашнім господарством. Він періодично їх відвідував, останній раз за чотири місяці перед смертю ОСОБА_2 . Її похованням займався ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він знайомий з 1993 року, але відносини з ним були не дуже близькі, він більше спілкувався з братом ОСОБА_3 . Вони мешкали в квартирі АДРЕСА_7 року він відвідував їх 5-6 разів. Причини розірвання їх шлюбу йому не відомі, дітей в них не було. ОСОБА_3 працював на залізниці, потім на кондитерській фабриці, помер у 2022 році. В останній раз він його бачив за вісім місяців перед смертю.

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Належними і допустимими доказами проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16 (провадження № 61-21748св18).

Як встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1987 р. по 04.07.2006 р. ОСОБА_2 дітей не мала, та з 04.07.2006 року по день смерті була не одружена. Заявниця не зареєструвала місце проживання колишнього чоловіка у належній її квартирі, а тому в неї не виникло з ОСОБА_3 спільних прав та обов`язків притаманних подружжю по спільному утриманню свого житла.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не залишено заповіту, а відтак вона не заявила бажання спадкодавиці передати у спадок свою квартиру колишньому чоловіку.

Відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання виплати державної соціальної допомоги № 632 від 22 липня 2020 року. При нарахуванні субсидії - обчислюється середньомісячний сукупний дохід домогосподарства. Так, домогосподарством є особи, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують свої кошти та витрачають їх. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати в будь-яких з цих стосунків або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Вивчені судом докази підтверджують, що житлова субсидія ОСОБА_2 призначалась за зареєстрованим місцем проживання на одну зареєстровану особу.

Вказаним спростовуються докази, надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме: довідка ОСББ «Олімпійська 18 А» від 29.05.2024 р. про те, що ОСОБА_3 фактично мешкав в квартирі АДРЕСА_6 червня 1998 р. по серпень 2022 р. та акт проживання особи від 29.05.2024 р. (а.с.189)

Наданими суду письмовими доказами не доведено реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлою, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, а відтак факту проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 04.07.2006 року по 28.11.2021 року, а також наявності між ними відносин, притаманних сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України (допустимість доказів), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Суд критично ставиться до показів допитаних свідків, на переконання яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, оскільки: свідок ОСОБА_7 не був близькою особою для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як сусід лише періодично бачився з ними; свідок ОСОБА_8 не була близькою особою для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як сусідка лише періодично бачилась з ними, особисто ніколи в квартирі АДРЕСА_6 не була та не підтримувала дружніх відносини із сусідами; свідок ОСОБА_3 , брат померлого ОСОБА_3 , лише періодично бачився з братом та ОСОБА_2 , стосовно їх взаємних прав та обов`язків, зокрема спільного придбання майна, нічого суду не повідомив; свідок ОСОБА_9 не був близькою особою для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , с 1993 р. по 2021 р. відвідував їх в квартирі АДРЕСА_1 лише 5-6 разів.

Тобто, показання вказаних свідків та спільні фотографії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сімєю без державної реєстрації у період з 04.07.2006 р. по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , та не можуть бути визначальними у вирішенні даного питання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.В. Антоненко