Справа № 943/1226/24 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г. О.
Провадження № 22-ц/811/3120/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника Міністерства оборони України Матяшука В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Буського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення у Золочівському районі, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, а саме про перебування на утриманні батька ОСОБА_2 на дату його загибелі,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Буського районного суду Львівської області з заявою про встановлення факту, а саме про перебування на утриманні батька ОСОБА_2 на дату його загибелі.

Заяву мотивувала тим, що вона є єдиною дочкою в ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у період дії воєнного стану. 22 липня 2022 року її батька було вдруге мобілізовано і він проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 та брав участь у заходах необхідних, для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заяниці загинув, внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій, пов`язаних із захистом Батьківщини, що підверджується сповіщенням про смерть (загибель) від 08.10.2022 року №960, яке було вручено ОСОБА_1 . Після смерті (загибелі) батька заявниця звернулась із відповідними заявами до відповідних державних органів, зокрема до Управління соціального захисту населення Золочівського району, з метою отримання відповідної фінансової допомоги та отримання посвідчення «Члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України». Однак висновком Міністерства оборони України (засідання комісії) заявниці не було відмовлено у праві на отримання одноразової допомоги, а рекомендовано надати докази на підтвердження відповідного факту, для отримання допомоги, а відтак повернуті МОУ подані документи на доопрацювання, а це підтверджує той факт, що чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження відповідного юридичного факту, в саме в порядку окремого провадження. Просить суд, ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт про те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 на дату його загибелі.

Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення у Золочівському районі, Міністертво оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення юридичного факту, а саме про перебування на утриманні батька ОСОБА_2 на дату його загибелі задоволено.

Встановлено факт, що заявниця ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні батька ОСОБА_2 до дати його загибелі.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вважає, що при ухваленні рішення не були з?ясовані усі обставин, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим.

Звертає увагу, що дослідженні докази не дають суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні батька ОСОБА_2 , адже жоден з них не доводить, що одержувана від нього допомога була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Стверджує, що оскільки справа є фактично спором про встановлення такого факту, який виключно пов?язаний з наступним вирішенням спору про право, зокрема, про право на отримання виплат, передбачених постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 тощо, а відтак не може розглядатися у порядку окремого провадження.

Просить рішення Буського районного суду Львівської області від 23.09.2024 у справі №943/1226/24 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України Матяшук В.К., на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву про встановлення факту перебування на утриманні, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 належними доказами довела факт свого перебування на утриманні у батька ОСОБА_2

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За частиною 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 цього Закону унормовано правила виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Умови та порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців врегульовані Наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023 року.

Відповідно до пункту 1.4. Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, який затверджено Наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023, особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.

Так, відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, чинній на час смерті військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого повторно 23.09.2022 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого повторно 25.09.2003 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 батьками зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно акту обстеження по факту проживання від 16.02.2024 року, складеного провідним спеціалістом відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення виконавчого комітету Буської міської ради Михайлюком Н.Б. ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 фактично проживав без реєстрації місця проживання з 2005 року по 2014 рік в АДРЕСА_2 . Даний факт підтвердили сусіди: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно довідки № 1272 від 22.05.2024 року виданої Буською міською радою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до настання повноліття перебувала на утриманні її батька військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки № 1290 від 28.05.2024 року виданої Буською міською радою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті батька ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на його утриманні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні батька ОСОБА_1 посилалася на те, що вона, будучи дочкою загиблого ОСОБА_2 , звернулась до Управління соціального захисту населення Золочівського району із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, однак через відсутність рішення суду про встановлення факту її перебування на утриманні батька ОСОБА_2 , їй було відмовлено.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В даному випадку до предмета доказування належить факт перебування ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_2 .

Згідно ст. 31 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

За приписами частин 2, 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Доказів щодо надання регулярної матеріальної допомоги з боку батька заявником не надано, а також доказів того, що основним і постійним джерелом її засобів до існування була допомога з боку батька як особи, яка надавала їй утримання, заявник ОСОБА_1 суду не надала.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам стосовно перебування заявника на утриманні батька, в контексті норм права, що регулюють вказані правовідносини і є необхідними для встановлення факту перебування на утриманні, колегія суддів приходить до висновку, що останні не доводять вказаний факт.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 -задовольнити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 23 вересня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління соціального захисту населення у Золочівському районі, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, а саме про перебування на утриманні батька ОСОБА_2 на дату його загибелі відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанов складено 04.06.2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.