Провадження №: 6/336/200/2025

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду строком на один рік,

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», звернулась до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що існують обставини, що ускладнюють виконання рішення, а саме: її перебування за кордоном на підставі параграфа 24, отримання соціальної допомоги від держави, яка є єдиним джерелом її доходів, знаходження належного їй майна у прифронтовій території, що також ускладнює отримання прибутку і суттєво впливає на її матеріальний стан. У зв`язку з викладеним відповідачка просить про розстрочення виконання рішення строком на один рік.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися, що в силу ст. ст. 223, 435 ЦПК України не є перешкодою для вирішення заяви у їх відсутність.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд знаходить заяву такою, що не може бути задоволена, виходячи з наступних міркувань.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ГВІДОН-ПЛЮС» про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ГВІДОН-ПЛЮС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» заборгованість в сумі 284 612,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» судовий збір в сумі 2134,60 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «ГВІДОН-ПЛЮС» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» судовий збір в сумі 2134,60 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12.02.2025 рішення Шевченківського районного суду скасовано.

Ухвалено нове рішення у вигляді постанови, яким у задоволенні вказаних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ «СІП» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ ГВІДОН-ПЛЮС» про стягнення заборгованості в сумі 284612,56 грн. та судового збору в сумі 2134,60 грн. відмовити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2024 року у цій справі в частині, якою стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ «СІП» () судовий збір в сумі 2134,60 грн. змінити, збільшивши розмір стягнутого судового збору до 4269,20 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в частині, якою стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТІНГОВА КОМПАНІЯ «СІП» () заборгованість в сумі 284612,56 грн. залишити без змін.

Обов`язковість виконання судових рішень встановлена статтею 129-1 Основного Закону України.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень судів у цивільних справах, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

Зокрема, право суду розстрочити виконання рішення встановлено статтею 435 ЦПК України, в силу якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочення рішення за змістом ч. 3 ст. 435 ЦПК України є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведених положень цивільного процесуального законодавства випливає, що розстрочення виконання рішення можуть зумовити лише такі обставини, що унеможливлюють або істотно ускладнюють виконання рішення.

Так, в обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення відповідачка зазначила, що у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, яке обумовлено перебуванням за межами території України та отриманням соціальної допомоги, яка є єдиним джерелом доходу, не має можливості виконати судове рішення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосуванняст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного суд дійшовши висновку про те, що описані в заяві обставини можуть бути використані на користь задоволення заяви про розстрочення виконання рішення, суд вважає, що матеріальне становище відповідачки, її перебування за межами території України у зв`язку з початком агресією російської федерації, її непрацездатність, наявність на утриманні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебування належного їй майна у прифронтовій території можна оцінювати як особливі обставини в розумінні ст. 435 ЦПК України.

Бере до уваги суд і визначені частиною 4 ст. 435 ЦПК України обставини, а також той факт, що відповідачка має намір сплатити заборгованість, тому вважає, що розстрочення виконання рішення в частині боргу в сумі 288 881,76 гривень (сума боргу 284 612,56 грн. + судовий збір 4 269,20 грн.), строком на один рік зі сплатою 24 073,48 гривень на місяць на користь позивача не шкодитиме меті дієвого та вчасного виконання рішення суду.

Посилання відповідачки на суму заборгованості у розмірі 318 547,94 грн. з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження є необґрунтованими, оскільки ці витрати не охоплюються резолютивної частиною рішення та є окремим видом стягнень в межах виконавчого провадження, а тому суд в цій частині відмовляє у задоволенні заяви.

Вказані обставини, які на теперішній час ускладнюють виконання рішення суду, на думку суду, є винятковим випадком в розумінні статті 435 ЦПК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, що може бути передумовою для розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 353, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

Розстрочити виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 12.02.2025, якою задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати спожитих послуг у сумі 288 881,76 гривень, на дванадцять місяців з щомісячною виплатою ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтінгова компанія «СІП» у розмірі 24 073,48 гривень.

В інший частині вимоги залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Звєздова