Справа № 382/1198/25
Провадження 2-з/382/7/25
У Х В А Л А

Іменем України

"11" червня 2025 р. Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №382/1198/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинське" до ОСОБА_2 , приватного підприємства "Соснова", третя особа: державний реєстратор Яготинської міської ради Козинець Сергій Сергійович пропереведення прав та обов`язків покупця земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2025 року до суду через підсистему "Електронний суд" від представника позивача Назаренко Романа Анатолійовича надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинської ОТГ Бориспільського району Київської області. Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинської ОТГ Бориспільського району Київської області.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що до Яготинського районного суду Київської області ТОВ «Яготинське» через підсистему ЄСІТС поданий позовну заяву предметом якої є: Перевести на ТОВ «Яготинське» () права та обов`язки покупця за договором купівлі-продажу, посвідченого Приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області Галуп`як С.М. за номером 2044 від 07.10.2024 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинської ОТГ Бориспільського району Київської області, укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) і Приватним підприємством Соснова, (Покупець), внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156 за ТОВ «Яготинське» (). Внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про припинення права власності Приватного підприємства Соснова () на земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинського ОТГ Бориспільського району Київської області.

ТОВ «Яготинське» стало відомо, що 07.10.2024 року, Приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області Галуп`як С.М. до ДРРП (державний реєстр речових прав) внесено запис про реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га на нового власника Приватне підприємство Соснова (), номер запису 56999998, індексний номер рішення 75426602, що здійснено на підставі договору купівлі-продажу № 2044 від 07.10.2024 року.

Також Позивачу відомо, що земельна ділянка була продана за 157000,00 грн. Зазначена вище земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Яготинське» відповідно до договору оренди від 05.04.2007 року (далі Договір). Інше речове право (право оренди) зареєстровано 19.01.2018 року державним реєстратором Скорик В.О. на підставі договору оренди землі б/н від 05.04.2007, видавник ВАТ Яготинське та додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 22.09.2017 року, видавник ПрАТ Яготинське, номер запису 24512444, індексний номер 39337858 від 24.01.2018 року, дата закінчення дії: 21.11.2019 року.

26.01.2018 року державним реєстратором здійснено реєстрацію виправлення іншого речового права (номер запису 24512444) змінено на для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Строк дії: Після закінчення строку дії договору, зазначеного в п. 8 Договору з урахуванням всіх раніше укладених додаткових угод до Договору, продовжити строк дії договору оренди землі від 05.04.2007 на 12 (дванадцять) років. Тобто, кінцевою датою терміну дію договору оренди є 01.03.2033 р.

Отже, укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га № 2044 від 07.10.2024 року, порушив переважне право орендаря (позивача) на купівлю даної земельної ділянки, яке закріплено ст. 130-1 ЗК України.

03.03.2025 року виконуючим обов`язки директора ТОВ «Яготинське» Царинним Владиславом Віталійовичем виявлено пошкодження посівів озимої пшениці на земельній ділянці з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинської ОТГ 'Бориспільського району Київської області.

У зв`язку із зазначеними обставинами ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою до відділення поліції № 2 Бориспільського РУП про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яку внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 0000020) від 03.02.2025 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України.

Для подання заяви про вчинення кримінального правопорушення було отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з індексним номером 415949076 від 03.03.2025 року (далі Інформаційна довідка).

Зі змісту Інформаційної довідки вбачається, що інше речове право (право оренди) зареєстровано 19.01.2018 року державним реєстратором Скорик В.О. на підставі договору оренди землі б/н від 05.04.2007, видавник ВАТ «Яготинське» та додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 22.09.2017 року, видавник ПрАТ «Яготинське», номер запису 24512444, індексний номер 39337858 від 24.01.2018 року, дата закінчення дії: 21.11.2019 року.

26.01.2018 року здійснено реєстрацію виправлення іншого речового права (номер запису 24512444) змінено на для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Строк дії: Після закінчення строку дії договору, зазначеного в п. 8 Договору з урахуванням всіх раніше укладених додаткових угод до Договору, продовжити строк дії договору оренди землі від 05.04.2007 на 12 (дванадцять) років. Тобто, кінцевою датою терміну дію договору оренди є 01.03.2033 р.

04.10.2024 року державним реєстратором Яготинської міської ради Київської області Козинцем Сергієм Сергійовичем протиправно зареєстровано виправлення іншого речового права (індексний номер рішення 75385189) змінено на для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Дата укладання договору (після 2013 р.) /Дата державної реєстрації (до 2013 р.): 21.11.2007, Строк: 12 р., Дата закінчення дії: 21.11.2019. Підставою для внесення вказаної реєстрації реєстратором зазначено договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 05.04.2007, видавник ВАТ Яготинське.

Після зазначених протиправних дій державного реєстратора, 07.10.2024 року, Приватним нотаріусом Бориспільського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 до ДРРП внесено запис про реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га на нового власника Приватне підприємство «Соснова» (), номер запису 56999998, індексний номер рішення 75426602, що здійснено на підставі договору купівлі-продажу № 2044 від 07.10.2024 року.

Так, зазначена вище земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Яготинське» на підставі договору оренди від 05.04.2007 року.

Відповідно до п. 1 Договору орендодавець ( ОСОБА_2 ) передає, а Орендар (ВАТ «Яготинське», правонаступником якого є ТОВ «Яготинське») приймає у строкове, платне користування земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 5,6751га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчену державним актом на праві власності на земельну ділянку, який зареєстрований 20.12.2006 р. № 29, що розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Двірківщинської сільської ради Яготинського району Київської області.

Пунктом 8 Договору передбачено, що договір укладено по 01.03.2021 року.

Після закінчення терміну дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

22 вересня 2017 року між Орендодавцем та Орендарем укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі від 05.04.2007, відповідно до п. 1 якої сторони домовились, що після закінчення строку дії договору , зазначеного в п. 8 Договору , продовжити строк дії Договору оренди землі від 05.04.2007 р. на 12 років.

Таким чином, враховуючи п. 8 Договору та п. 1 Додаткової угоди, договір оренди землі укладено до 01.03.2033 рік.

Будь-яких домовленостей та додаткових угод між Орендодавцем та Орендарем про розірвання договору оренди землі чи зміни строку оренди не укладалось.

У зв`язку з цим, Позивачем було подано скаргу на рішення державного реєстратора Яготинської міської ради Козинця Сергія Сергійовича до Міністерства юстиції України.

14 квітня 2025 року Міністерство юстиції України видало наказ № 1045/5 про задоволення скарги ТОВ Яготинське згідно якого, зокрема серед іншого визнано прийнятим з порушенням Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та анульовано рішення державного реєстратора Яготинської міської ради Козинця Сергія Сергійовича від 04.10.2024 № 75385189.

Зазначений наказ Мін`юсту прийнято на підставі висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, в якому зазначено, що оскаржуване рішення прийнято за наявності підстави для відмови у державній реєстрації прав, визначеної п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень передбачених пунктами 2 і 3 ч. 7 ст. 37 вказаного Закону, то допущені при його прийнятті порушення не є формальною (несуттєвою) помилкою, оскільки впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, враховуючи, що відновлення порушеного права неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 ч. 7 ст. 37 Закону, це рішення підлягає анулюванню, а скарга - задоволенню.

Рішення державного реєстратора Яготинської міської ради Козинця Сергія Сергійовича від 04.10.2024 № 75385189 щодо анулювання оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156 є анульованим у зв`язку з його незаконністю та безпідставністю прийняття.

Вважаєм, що зазначені обставини призвели до незаконного припинення права оренди земельної ділянки ТОВ «Яготинське» та порушили переважне право Орендаря щодо її купівлі земельної ділянки, а також до завдання збитків позивачу у вигляді знищеного посіву та майбутнього врожаю.

Зважаючи на викладені обставини, що передували продажу земельної ділянки, а саме вчинення маніпуляцій щодо інформації яка відображається в ДРПП щодо прав оренди позивача та подальші дії з відчуження земельної ділянки, вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що земельну ділянку може бути відчужено на користь третіх осіб, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, вважає, що позовна заява має бути забезпечена шляхом накладення арешту та заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Згідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Так, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Перевіривши викладені заявником обставини, враховуючи, що співмірним позовній вимозі є заборона вчиняти певні дії, відповідно до вимог ст.150 ЦПК України, то заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення, враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст. ст.149,150,153-154,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №382/1198/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинське" до ОСОБА_2 , приватного підприємства "Соснова", третя особа: державний реєстратор Яготинської міської ради Козинець Сергій Сергійович про переведення прав та обов`язків покупця земельної ділянки, - задоволити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0156, площею 5,6751 га, яка розташована на території Двірківщинської сільської ради Яготинської ОТГ Бориспільського району Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя Кисіль О. А.