Справа №333/7663/24
Пр. №2/333/565/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді: Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.

представника позивача адвоката: Мухіної Л.С.

представника відповідача (в режимі відео конференції): Крата А.С.

третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання права власності на житловий будинок та визнання права на приватизацію земельної ділянки при будинку за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , який обґрунтував наступним.

Позивач є власником 87/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Його право власності належним чином зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Власник іншої частини (13/100) житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 невідомий. Фактичним користувачем цієї частки є ОСОБА_1 , яка фактично проживає в будинку, але зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Згідно відомостей технічного паспорту від 14.09.2006 р. , користувачем зазначена ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на день смерті мала прізвище ОСОБА_4 .

Позивач зі своєю сім`єю користується своєю частиною будинку та земельною ділянкою при ньому з 1986 року. Оскільки стан будинку не дозволяв нормальне проживання сім`ї, позивачем самочинно було розпочато будівництво нового будинку на земельній ділянці при ньому. Отримати дозволи на будівництво не виявлялось можливим, оскільки неможливо було отримати згоду невстановленого співвласника. З цієї ж причини неможливо було оформити право користування земельною ділянкою при будинку. Будівництво нового будинку літ.К-2 було закінчено станом на 01.01.2011 року.

В 2023 році позивачем було вчинено дії для оформлення самочинного будівництва. Так, на його замовлення було проведено технічне обстеження побудованого будинку та подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Але Декларацію не було прийнято у зв`язку з відсутністю документів про право власності або користування земельною ділянкою.

Будь-які документи про надання земельної ділянки у позивача відсутні. Для оформлення права на земельну ділянку позивачем було замовлено технічну документацію на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , отримано кадастровий номер : 03: 036:0289, після чого він звернувся до Запорізької міської ради із заявою про надання йому земельної ділянки в порядку набувальної давності. Але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документів про право власності на будинок літ.К-2, який знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, за відсутності права на земельну ділянку позивач не має можливості легалізувати самочинно побудований будинок літ.К-2 , хоча він підпадає під ознаки, передбачені будівельною амністією. А оформити право власності на земельну ділянку неможливо без оформлення права власності на самочинно збудований житловий будинок літ.К-2. На теперішній час назву АДРЕСА_3 . Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. К-2 за адресою АДРЕСА_1 та визнати за ним право на приватизацію 87/100 часток земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 0,0346 га , кадастровий номер :03: 036:0289.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті спору..

Від відповідача Запорізької міської ради 15.11.2024 р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову , посилаючись на те, що, звернувшись до суду з даним позовом позивач має намір в судовому порядку визнати за собою право власності на земельну ділянку, у той час, коли єдиним органом, уповноваженим на те законом, який має дискреційні повноваження на вирішення питання надання у власність земельних ділянок громадянам в межах міста Запоріжжя , є Запорізька міська рада. Відповідач вважає, що позивач передчасно звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності, оскільки порушення прав позивача з боку відповідача допущено не було. Також позивачем не надано належних, допустимих , достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном, а відповідно й наявності у нього добросовісності такого володіння.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Мухіна Л.С. підтримали заявлені позовні вимоги і обставини, викладені в позовній заяві, наполягали на її задоволенні з підстав, зазначених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Також пояснила, що , оскільки надання земельної ділянки особі під вже збудоване нерухоме майно є обов`язковою умовою визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, позивачем заявлено позовну вимогу про наявність у нього права на отримання у власність земельної ділянки, на якій збудовано самочинний будинок.

Представник відповідача Крат А.С. проти задоволення позову про визнання права власності на житловий будинок літ.К-2 заперечень не навів, щодо позовних вимог стосовно земельної ділянки підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_1 пояснила суду, що вона фактично проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 в окремій частині будинку. Інша частина будинку належить позивачу ОСОБА_2 . ОСОБА_2 побудував на земельній ділянці новий будинок, в якому проживає зі своєю сім`єю. В неї відсутні будь-які документи на частину будинку, там проживала її бабця ОСОБА_3 , яка після шлюбу стала мати прізвище ОСОБА_4 . Документи про родинні зв`язки з бабцею в неї відсутні. Будинок старий, глиняний, ще довоєнної побудови.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суду пояснили, що вони працюють разом з ОСОБА_2 в підприємстві «Тепломережі». Приблизно в 2004 році ОСОБА_2 розпочав будівництво нового житлового будинку біля маленького будинку «времянки» по АДРЕСА_1 . Вони допомагали при будівництві, яке тривало 4-5 років. Побудували будинок на 2 поверхи. ОСОБА_2 має дружину та двох синів.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_2 . Знає його з 1985-1986 року. По АДРЕСА_1 був маленький будиночок, раніше там жила інша сім`я. ОСОБА_9 баб ушка, ім`я свідок не пам`ятає, померла. ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ) мешкає в половині цього будинку. ОСОБА_2 побудував новий будинок поруч зі старим, де і живе з сім`єю. Будували довго, років АДРЕСА_4 , приблизно з 2004-2005 року. На вулиці колись давно йшла мова про знесення .

Суд, вислухав пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи , дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 є власником 87/100 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену частину будинку зареєстроване на його ім`я на підставі рішення Третейського суду АД НОС м.Запоріжжя від 23.11.2007 р. у справі № 11/2007 р., що підтверджується копією рішення Третейського суду АД НОС м.Запоріжжя (суддя Попов О.І.) від 23.11.2007 р. у справі № 11/2007 р., ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.12.2007 року справа № 6-166/07 про видачу виконавчого документу на виконання зазначеного рішення, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 367977237 від 29.02.2024 року. Відомості про інших співвласників відсутні. Згідно відомостей технічного паспорту від 14.09.2006 р. на житловий будинок АДРЕСА_1 , користувачем зазначена ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на день смерті мала прізвище ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_11 та поясненнями, наданими в судовому засіданні третьою особою ОСОБА_1 .

Позивач зареєстрований в будинку за адресою АДРЕСА_1 з 17 березня 1986 р., що підтверджується домовою книгою та штампом про реєстрацію в паспорті позивача.

Рішенням виконкому Комунарської районної ради народних депутатів від 25 листопада 1993 року будинок за адресою АДРЕСА_1 було визнано непридатним для проживання. Згідно Додатку № 1 до цього рішення, родину позивача було включено до списків домоволодільців, які проживають в будинку.

Згідно технічного паспорту від 14.09.2006 р. , на земельній ділянці за зазначеною адресою знаходився один житловий будинок літ.А з господарськими побудовами, користувачем була зазначена ОСОБА_3 .

Згідно технічного паспорту від 15.10.2023 року на земельній ділянці при будинку за адресою АДРЕСА_1 знаходяться два житлові будинки з надвірними побудовами: житловий будинок літ.А, 1960 року побудови, та житловий будинок літ.К-2 , 01.04.2010 01.10.2011 року побудови.

Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № TI01:0375-8802-6176-5110, житловий будинок літ. К-2 є будинком садибного типу загальною площею 109,2 м?, станом на 15.03.2023 року за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта, встановлено:

Ознака надійної та безпечної експлуатації об`єкта - можлива,

Ознака відповідності цільового використання та функціонального призначення земельної ділянки - відповідає.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 15.08.2023 р. № НВ- 023, земельній ділянці площею 0,0346 га присвоєно кадастровий номер : 03: 036:0289. Землі,на яких розташована земельна ділянка, відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови. Цільове призначення 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ).

З електронної Декларації про готовність об`єкту до експлуатації (реєстраційний номер в Єдиній державній електронній системі в сфері будівництва ІУ77) щодо житлового будинку літ.К-2 за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що підставою відмови в видачі дозвільного документу зазначено, що документи подані не в повному обсязі, відсутній документ , який підтверджує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером : 03: 036:0289.

Згідно відповіді Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 15.07.2024 р., ОСОБА_2 відмовлено в оформленні приватизації спірної земельної ділянки у зв`язку з відсутністю у нього документів на підтвердження права власності на розташований на цій земельній ділянці житловий будинок літ.К-2.

З відповіді на запит адвоката Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області від 22.05.2024 р., вбачається , що ОСОБА_2 сплачувався земельний податок з 01.02.2013 року по 2018 рік. (до 2013 року інформація не збереглася).

Таким чином, суд вважає доведеними обставини самочинної побудови позивачем житлового будинку літ.К-2 на земельній ділянці площею 0,0346 га за адресою АДРЕСА_1 , яку не було відведено позивачу для побудови будинку літ.К-2. В той же час позивач добросовісно, відкрито і безперервно володів зазначеною земельною ділянкою з 1986 року як користувач, а з 2007 року як власник частини будинку літ. А, розташованого на цій земельній ділянці. При цьому будь-які документи на право власності або на право користування цією земельною ділянкою були відсутні.

Рішенням міської ради від 20.05.2024 № 130 «Про перейменування АДРЕСА_3 перейменовано в вул. Олександри Екстер.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України, 3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: - про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 344 ЦК України, 1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу України

«Стаття 119. Набуття права на земельну ділянку за давністю користування ( набувальна давність)

1. Громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність.

2. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.»

В Постанові Верховного Суду від 11 березня 2024 року у справі № 132/1486/21 провадження № 61-7845св23 ( https://reyestr.court.gov.ua/Review/117555025) зазначено: «Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю…

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Згідно з частиною першою статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктами «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. «Згідно із частиною другою статті 119 ЗК України передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Верховний Суд звертає увагу, що згідно із сталою та послідовною практикою застосування указаної норми права умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 729/608/17 (провадження № 14-648цс18).»

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначила https://reyestr.court.gov.ua/Review/98483110 :

37. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

38. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений у ЗК України. Відповідно до статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.»

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Позивачем заявлено позовну вимогу щодо визнання за ним не права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності, а права на приватизацію 87/100 часток земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0346 га , кадастровий номер :03: 036:0289 за набувальною давністю, що не суперечить визначеному ст.119,122 ЗК України порядку отримання земельної ділянки у власність шляхом звернення до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У відзиві відповідача на позовну заяву зазначено, що позивачем не надано належних, допустимих , достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності правових підстав щодо володіння спірним нерухомим майном, а відповідно й наявності у нього добросовісності такого володіння, тобто вбачається спір щодо наявності у позивача підстав для отримання спірної земельної діяльності у власність з підстав набувальної давності . Тому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо неможливості визнання судом права власності на спірну земельну ділянку та відсутності у позивача порушеного права.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами. За заявою позивача, питання щодо стягнення судових витрат з відповідача ним не ставиться. Тому питання про розподіл судових витрат, понесених сторонами, судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (), про визнання права власності на житловий будинок та визнання права на приватизацію частини земельної ділянки -задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок літ.К-2 за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на приватизацію 87/100 часток земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0346 га , кадастровий номер :03: 036:0289.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: І.Й.Наумова