КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5390/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України», комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Притули Н.Г.,-

встановив:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.

Після звернення до суду із позовною заявою в новій редакції ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів завдану матеріальну шкоду в розмірі 174 445 грн 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 450 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку 2019 року позивач звернулась у поліклініку Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» зі скаргами на біль у лівому коліні.

24 квітня 2019 року лікарями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проведено позивачу операцію з тотального цементного ендопротезування лівого колінного суглобу.

Згідно рекомендацій до протезу, з наступного за оперативним втручанням дня мало розпочатись реабілітаційне лікування. Однак впродовж наступних днів після операції реабілітолог не з`являвся.

На думку позивача, відсутність ранньої післяопераційної реабілітації призвела до непоправних наслідків.

02 липня 2019 року у травматологічному відділенні № 2 КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» проведено редресацію колінного суглобу.

У вересні 2019 року після пункції коліна виявлено стрептокок гемолітичний.

19 червня 2020 року лікарями 7 Київської міської клінічної лікарні позивачу видалено інфікований протез та встановлено тимчасові компоненти з антибіотиками, а 29 січня 2021 року проведено ревізійне ендопротезування лівого колінного суглобу.

ОСОБА_1 вважає, що своїми діями та бездіяльністю лікарі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 порушили її права на отримання медичної допомоги, що призвело до інфікування стрептококом гемолітичним.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року у задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Представник некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» просила відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження того, що саме внаслідок дій медичного персоналу відповідачів відбулось інфікування колінного суглобу ОСОБА_1 .

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що в період з 22 квітня 2019 року по 06 травня 2019 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги». Встановлений діагноз: лівобічний гонартроз ІІІ ст., асептичний некроз медіального виростка лівої стегнової кістки.

17 квітня 2019 року лікар ОСОБА_4 повідомив про необхідність операції із заміни колінного суглобу.

24 квітня 2019 року лікарями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проведено позивачу операцію з тотального цементного ендопротезування лівого колінного суглобу.

У період з 07 травня 2019 року по 29 травня 2019 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні у ортопедичному відділенні Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» з діагнозом: стан після цементного ТЕП лівого колінного суглобу, правобічний гонартроз ІІ ст., ускладнення - больовий синдром.

З 01 липня 2019 року по 05 липня 2019 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом: стан після ендопротезування лівого колінного суглобу; контрактура.

02 липня 2019 року у травматологічному відділенні № 2 КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» проведено редресацію колінного суглобу, після чого позивача виписано додому під нагляд лікаря травматолога. Позивач мала три тижні високу температуру та сильний біль.

З 17 вересня 2019 року по 27 вересня 2019 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» з діагнозом: стан після тотального ендопротезування лівого колінного суглобу, вторинний тендіноз власної зв`язки наколінника, кіста Бейкера, комбінована контрактура лівого колінного суглобу, порушення функції ходьби.

У вересні 2019 року після пункції коліна виявлено стрептокок гемолітичний.

В період з 16 червня 2020 року по 06 липня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні КНП КМКЛ № 7, встановлено діагноз: лівобічний гонартроз ІІІ ст. стан після тотального ендопротезування лівого колінного суглобу 2019 року, септична нестабільність компонентів ендопротезу, больовий синдром.

19 червня 2020 року проведено «ревізійне ендопротезування лівого колінного суглобу імплантація спейсеру».

З 25 січня 2021 року по 02 лютого 2021 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні КНП КМКЛ №7, встановлено діагноз: лівосторонній гонартроз ІІІ ст., стан після ТЕКС зліва 2019 року, стан після видалення ТЕКС, встановлення спейсерів зліва 2020 року, стан після РЕТЕКС зліва від 29. січня 2021 року, коронавірусна хвороба від 02 лютого 2021 року.

29 січня 2021 року проведено «ревізійне тотальне ендопротезування лівого колінного суглобу імплантація спейсеру».

Обгрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила, що за період проходження лікування на придбання медичних препаратів витратила 174 445 грн 00 коп. Вважає, що відповідачами надано неналежну медичну допомогу, що призвело до інфікування стрептококом гемолітичним.

Позивач вважає, що винними є лікарі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які перебували в трудових відносинах з КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», а тому відповідальність за лікарів несе роботодавець. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів завдану моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 450 000 грн 00 коп.

Згідно положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів завдану матеріальну та моральну шкоду у зв`язку із інфікуванням колінного суглобу стрептококом гемолітичним. Позивач вважає, що саме недбалість та халатність лікарів призвело до погіршення самопочуття позивача.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року призначено у справі судово-медичну експертизу.

На вирішення експертизи поставлено запитання: нa основі вивчення рентгенівських знімків та матеріалів дослідження магнітно-резонансної томографії чи необхідне було ОСОБА_1 оперативне втручання саме таке і чи було це лікування повним і достатнім з огляду на усі виявлені ушкодження лівого колінного суглобу; чи існує зв`язок між оперативним втручанням у ККЛШМД і інфікуванням ОСОБА_1 двома штамами шкідливих мікроорганізмів; які ускладнення здоров`я виникли від дій та бездіяльності лікарів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і чи спричинили вони фізичні та моральні страждання; який ступінь тяжкості спричинених ОСОБА_1 ушкоджень; чи простежується причинно-наслідковий зв`язок між станом здоров`я ОСОБА_1 і діями та бездіяльністю лікарів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

До матеріалів справи долучено висновок експерта № 032-12-2022 згідно якого, вибір оперативного лікування - «тотальне ендопротезування лівого колінного суглобу» є цілком обґрунтованим та достатнім, з огляду на всі виявлені ушкодження, що і було проведено в даному випадку 24 квітня 2019 року. Експертна комісія не вбачає дефектів в наданні медичної допомоги на даному етапі лікування ОСОБА_1 у Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

За п. 2 враховуючи відсутність даних про інфікування лівого колінного суглобу до оперативного втручання 24 квітня 2019 року та наявність при подальшому лікуванні інфікуванні ендопротезу, експертна комісія вбачає прямий причинно-наслідковий зв`язок між вказаним оперативним втручанням (проведеним в умовах Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги») та наступним інфікуванням ендопротезу з сіновіальною рідиною, що є дефектом в наданні медичної допомоги - дія, яка показана, але виконана не вірно (через порушення умов асептики/антисептики або недотримання умов стерильності операційного інструментарію/самого ендопротезу).

Заперечуючи щодо висновку експерта № 032-12-2022 представник КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» зазначив, що експертом не було витребувано: робочий журнал мікробіологічних досліджень змивів в лікувально-профілактичних закладах, затверджених наказом МОЗ України 11 липня 2000 року № 160, журнал мікробіологічних досліджень повітря та змивів з навколишнього середовища в операційній відділення травматології, робочий журнал досліджень на стерильність затверджений наказом МОЗ України 11 липня 2001 №1, журнал генеральних прибирань в операційній відділення травматології № 7 та № 8.

Дослідивши висновок експерта, апеляційним судом не встановлено доказів на підтвердження отримання інформації щодо дотримання вимог стерильності під час відбору пункції коліна.

Експертами Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи визначено фактично три причини інфікування, дві з яких пов`язані з операційним процесом (порушення умов асептики/антисептики або недотримання умов стерильності операційного інструментарію). З чиєї саме вини відбулось інфікування ОСОБА_1 стрептококом гемолітичним однозначного висновку не зроблено. Відсутня інформація про те, на підставі якої медичної документації зроблено висновок щодо наявності у відповідача в лівому коліні глибокого інфекційного процесу.

Допитані судом першої інстанції експертиОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надали інших роз`яснень щодо результатів проведеної експертизи та її висновку.

Колегія суддів погоджується із посиланням суду першої інстанції про відсутність однозначного висновку щодо інфікування позивача стрептококом гемолітичним під час ендопротезування колінного суглобу внаслідок неналежних дій лікарів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що через невстановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів та інфікуванням позивача стрептококом гемолітичним 14 травня 2025 року апеляційним судом було запропоновано позивачу та її представнику висловити свою позицію щодо призначення у справі повторної чи додаткової судово-медичної експертизи. В судовому засіданні оголошено перерву.

Під час судового засідання, призначеного на 28 травня 2025 року, ОСОБА_1 відмовилась від проведення повторної або додаткової експертизи судово-медичноїекспертизи.

Відтак, переглядаючи рішення суду від 10 жовтня 2024 року, апеляційний суд виходить із долучених до матеріалів справи документів та висновку експерта № 032-12-2022.

Враховуючи встановлені обставини справи та результати проведеної судово-медичної експертизи, колегія суддів вважає недоведеним та необґрунтованим посилання ОСОБА_1 на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків відбулось інфікування позивача стрептококом гемолітичним.

Доводи апеляційної скарги про те, що інфікування протезу з синовіальною рідиною відбулось саме внаслідок неналежних дій відповідачів 24 квітня 2019 року, колегія суддів відхиляє, оскільки на підтвердження зазначеного позивачем не надано належних доказів. За результатами проведеної судово-медичної експертизи не встановлено висновку про те, з чиєї саме вини відбулось інфікування ОСОБА_1 стрептококом гемолітичним. Позивач не заявляла клопотань про проведення у справі повторної експертизи.

Враховуючи недоведеність посилання позивача на те, що інфікування колінного суглобу позивача відбулось саме внаслідок неналежних дій відповідачів, позовна вимога про стягнення завданої моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Розв'язуючи спір,судом першої інстанції взято до уваги встановлені фактичні обставини та зроблено правильний висновок про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 жовтня 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 09 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко